Справа № 635/897/16-ц
Провадження № 2/635/378/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі за текстом ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина» укладено договір кредиту №845/1-27/17/1/7-027, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 3231448,00 грн. на умовах визначених договором строком до 25 липня 2017 року.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, банк уклав 26 липня 2007 року з ОСОБА_1 іпотечний договір №845/16-27/17/1/7-035, згідно з яким остання передала в іпотеку належний їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно: житловий будинок ОСОБА_3. «А-2», загальною площею 242,5 кв.м. із надвірними будівлями (гараж ОСОБА_3. «Б», каналізаційна яма ОСОБА_3.-и, «В», «Д», вбиральня літ. «Г», огорожа №3, 4, 6, ворота №1, хвіртка №2,5, колонка літ. «К»), розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29 та належну їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності земельну ділянку, загальною площею 0,1701 га, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, буд. 29.

Також, 01 серпня 2008 року укладено додаткову угоду до Кредитного договору 845/16-27/17/1/8-027 від 26 липня 2007 року, відповідно до умов якої позичальнику надано грошові кошти на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 3855932,00 грн.

В порушення умов кредитного договору позичальником не виконуються його зобовязання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в результаті чого станом на 26 жовтня 2015 року в нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитом в розмірі 3893986,34 грн., з яких: 2448408,00 грн. заборгованість за кредитом, 1445578,34 грн. заборгованість за відсотками.

Як вбачається з умов кредитного договору в якості виконання всіх зобовязань за договором відновлюваної кредитної лінії №845/1-27/17/1/7-027 від 26 липня 2007 року кредитор укладає з ОСОБА_4 іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передає кредитору в іпотеку нерухоме майно.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 242,50 кв.м. та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1701 га, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником кредитних зобовязань, позивач просив в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина» перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором відновлюваної кредитної лінії №845/1-27/17/1/7-027 від 26 липня 2007 року в розмірі 3893986,34 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29 шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на: житловий будинок ОСОБА_3. «А-2» загальною площею 242,5 кв.м. із надвірними будівлями (гараж ОСОБА_3. «Б», каналізаційна яма Літ-и «В,Д», вбиральня ОСОБА_3. «Г», огорожа №3, 4, 6, ворота №1, хвіртка №2, 5, колонка ОСОБА_3. «к»), що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29, заставною вартістю 1719525,00 грн. та належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 листопада 2004 року Виконавчим комітетом Циркунівської сільської ради Харківської області, на підставі рішення Виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківської області, дата: 26 листопада 2004 року, номер: 237, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2004 року, реєстраційний номер 8664221, номер запису 1191 в книзі 5, та земельну ділянку загальною площею 0,1701 га, розташована за адресою Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29, заставною вартістю 380800,00 грн., та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №087715, виданого Циркунівською селищною радою Харківського району Харківської області 18 жовтня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №694, кадастровий номер земельної ділянки :00:022:0023.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених вище.

В судове засідання представник відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_5, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 160/, не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.

Однак ним подано заяву про застосування позовної давності.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина» неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток /а.с. 114-115, 122-123, 139-140/, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «УКРАВТОШИНА» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №845/1-27/17/1/7-027, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, окремими частинами, в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 1386831,00 грн. зі сплатою 16% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25 липня 2017 року /а.с. 10-18/.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

На забезпечення кредитного зобовязання між Акціонерно-комерційним банком соціального звязку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 25 березня 2008 року, предметом якого є житловий будинок ОСОБА_3. «А-2» загальною площею 242,5 кв.м. із надвірними будівлями (гараж ОСОБА_3. «Б», каналізаційна яма Літ-и «В,Д», вбиральня ОСОБА_3. «Г», огорожа №3, 4, 6, ворота №1, хвіртка №2, 5, колонка ОСОБА_3. «к»), що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29, заставною вартістю 1719525,00 грн. та належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 листопада 2004 року Виконавчим комітетом Циркунівської сільської ради Харківської області, на підставі рішення Виконавчого комітету Циркунівської сільської ради Харківської області, дата: 26 листопада 2004 року, номер: 237, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 26 листопада 2004 року, реєстраційний номер 8664221, номер запису 1191 в книзі 5, а також земельна ділянка загальною площею 0,1701 га, розташована за адресою Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Радгоспна, 29, заставною вартістю 380800,00 грн., та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №087715, виданого Циркунівською селищною радою Харківського району Харківської області 18 жовтня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №694, кадастровий номер земельної ділянки :00:022:0023 /а.с. 143/.

Відповідно до ст.1 ЗУ Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимоги має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Із ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно розрахунку кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина» за договором №845/1-27/17/1/7-027 від 26 липня 2007 року заборгованість станом на 26 жовтня 2015 року складає 3893986,34 грн., з яких 2448408,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 1445578,34 грн. сума заборгованості за відсотками /а.с. 21-23/.

За змістом п. 4.6 іпотечного договору №845/16-27/17/1/8-027, укладеного між сторонами по справі 25 березня 2008 року, іпотекодержатель (ПАТ «Укрсоцбанк») за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду (пп. 4.6.1.); або на підставі виконавчого напису нотаріуса (пп. 4.6.2.); або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (пп. 4.6.3.); або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (4.6.4.); шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч.ч. 1, 3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Позивачем не надано доказів, що ОСОБА_1 уклала з ним договір про задоволення вимог іпотекодержателя. В свою чергу, іпотечний договір №845/16-27/17/1/8-027 не містить відповідного застереження щодо надання відповідачем безумовної згоди на такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як визнання права власності за іпотекодержателем, а лише містить загальне правило, що стягнення може бути звернуто на предмет іпотеки у вказаний спосіб в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, пп. 4.6.3. договору іпотеки за своїм змістом не можна вважати застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні положень статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 ЗУ «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Аналогічні положення містить і п. 4.7. іпотечного договору, відповідно до якого, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме:

-Шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якому покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «про іпотеку» (пп. 4.7.1.);

-Шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (пп. 4.7.2.).

Отже, навіть самим іпотечним договором №845/16-27/17/1/8-027 не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

При цьому, можливість виникнення права власності за рішення суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 ЗУ «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють, які закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки не є способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України, а є позасудовим способом захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-1851цс15 від 30 березня 2016 року, №6-1219цс16 від 14 вересня 2016 року, №6-1685цс16 від 21 вересня 2016 року, №6-1243цс16 від 28 вересня 2016 року, №6-504цс16 від 12 жовтня 2016 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для усіх судів України.

Виходячи із позовних вимог банку який, відповідно до вимог статті 11 ЦПК України просив визнати за ними право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки, ПАТ «Укрсоцбанк» у позові слід відмовити, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки і рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань є позасудовим способом врегулювання такого питання, що випливає як з вимог ст.ст. 37, 39 ЗУ «Про іпотеку», так і договору іпотеку, укладеного між сторонами.

Разом із тим, оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, а позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, суд відмовляє у задоволенні позову по суті, а не у звязку із спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне торгово-виробниче підприємство «Укравтошина», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін