Номер провадження: 22-ц/785/2445/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» Стразіної Тетяни Василівни на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року банк звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 23 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк», банк), який змінив свою назву на публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі-ПАТ«ОТП Банк»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-503/001/2008, за яким позивач надав відповідачці кредит у розмірі 54 029.65 дол. США на строк до 23 січня 2016 року з терміном повернення до 23 січня 2016 року зі сплатою процентів за його користування відповідно до умов кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 23 січня 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, згідно якого банку передана в іпотеку земельна ділянка площею 0.13 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконала, а тому у останній перед банком станом на 01 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 30 119 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 30 119.33 дол. США та звернути стягнення на предмет іпотеки - зазначену вище земельну ділянку, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та судовий збір.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року позов банка задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 30 119.33 дол. США, що еквівалентно 747 155,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТБ Банк» судовий збір у розмірі 5 603,67 грн.

В задоволені позову ПАТ «ОТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а.с.91-92).

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ОТБ Банк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове рішення задоволення позову у вказаній частині.

Неправильність рішення суду першої інстанції обгрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права (т.1а.с.94-96).

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованності за кредитним договором не оскаржено, а тому в силу ст.303 ЦПК України не переглядається.

Сторони в судове засідання в черговий раз не з'явилися, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкодає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що 23 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-503/001/2008, за яким позивач надав відповідачці кредит у розмірі 54 029.65 дол. США на строк до 23 січня 2016 року з терміном повернення до 23 січня 2016 року зі сплатою процентів за його користування відповідно до умов кредитного договору.

Цього ж дня на забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав банку в іпотеку належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,13 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Унаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 грошових зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2016 року складала 30 119 дол. США, що еквівалентно 747 155,16 грн., з яких заборгованість за кредитом - 23 734,71 дол. США, що еквівалентно 588 775,08 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 4947,17 дол. США, що еквівалентно 65002,50 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 6 384,62 дол. США, що еквівалентно 158 380,08 грн.

Звертаючись до суду із вказаним позовом банк, крім іншого, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо вартості земельної ділянки на час розгляду справи в суді.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

За змістом частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку, що в розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України в числених постановах від 01 березня 2017 року (справа № 6-2284цс16), 08 червня 2016 року (№ 6-1239цс16), від 13 травня 2015 року (№ 6-53цс15, 6-63цс15), 16 вересня 2015 року (№ 6-495цс15 та 6-1193цс15), 27 травня 2015 року (№ 6-332цс15), 10 червня 2015 року (№ 6-449цс15), 7 жовтня 2015 року (№ 6-1935цс15), 21 жовтня 2015 року (№ 6-1561цс15),

4 листопада 2015 року (№ 6-340цс15), 3 лютого 2016 року (№ 6-2026цс15).

Відповідно до ч.4ст.10 ЦПК України суд апеляційної інстанції роз'яснив позивачу про необхідність надати в судове засідання звіт про початкову оцінку предмета іпотеки, проте зазначене роз'яснення суду банком було залишено без реагування.

За таких обставин правових підстав для скасування рішення суду в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалення нового рішення про задоволення позову у вказаній частині не вбачається.

Крім того, колегія суддів зазначає, що одночасне стягнення кредиту з позичальника та звернення стягнення на іпотеку, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення кредитного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми кредитної заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. Таким чином, відбувається подвоєння суми кредитної заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Отже, одночасне заявлення банком вимог про звернення стягнення кредитної заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки неможливо визнати правильним.

Враховуючи те, що суд першої інстанції задовольнив вимогу банка про стягнення на його користь з ОСОБА_2 кредитну заборгованість в розмірі 30 119.33 дол. США та рішення суду в цій частині не оскаржено, у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити і з цієї підстави (недопустимість подвійного стягнення).

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.1ст.307,ст.308,ст.ст.313-315,317,319 ЦПК Украіни, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» Стразіної Тетяни Василівни відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков