У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 19 липня 2014 року після смерті її батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складалася з грошових коштів на рахунках у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»). 15 жовтня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини грошових коштів на рахунках у ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму 38 373 грн 54 коп. та 12 811,38 доларів США. Згідно з постановою Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Ураховуючи суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами - 200 000 грн, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі індивідуального звернення позивачці було виплачено 1/3 частини від вказаної суми, а саме 66 666 грн 66 коп. Оскільки загальний розмір успадкованого позивачкою майна на всіх рахунках становить 332 580 грн, позивачка вважала, що грошові кошти їй були виплачені не у повному розмірі, а тому просила стягнути з відповідача вказану суму грошових коштів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що термін ліквідації ПАТ «КБ «Надра»визначено з 05 червня 2015 року по 03 червня 2020 року відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Тобто спеціальним законом держава обмежила власника, спадкоємця вкладу, на здійснення права власності, передбаченого ст. 41 Конституції України, з урахуванням дотримання прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (10 лютого 2017 року) у банку введено тимчасову адміністрацію, під час дії якої вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються, і стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливо. Розрахунок суми відшкодування, сплачується спадкоємцям власника, здійснюється у межах суми відшкодування, що належала цьому власнику.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15 і обов'язків для судів при розгляді аналогічних справ.

Таким чином, суди обґрунтовано відмовили у позові. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік