Провадження номер 2/741/285/17
Єдиний унікальний номер 741/475/17
РІШЕННЯ

іменем України

06 липня 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 січня 2009 року відкрилася спадщина після ОСОБА_6. Право на спадщину мають два спадкоємці першої черги за законом, якими є позивач та відповідач. На час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_6 проживала одна. Позивач пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Строк пропущений з поважної причини, якою є хвороба позивача. 19 лютого 2008 року позивач отримав травму: перелом обох кісток лівої гомілки, і знаходився на стаціонарному лікуванні в Ніжинській міській лікарні з 19.02.2008 по 14.03.2008 р. З 15.07.2008 по 18.07.2008 він також перебував на стаціонарному лікуванні. Пересуватися міг тільки за допомогою милиць. Він регулярно проходив лікування в Носівській ЦРЛ, був на стаціонарному лікуванні з 20.03.2009 по 08.04.2009. 12 червня 2009 року позивача комісували по другій групі інвалідності. На сьогодні позивач є інвалідом третьої групи. Він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, оскільки тривале лікування потребувало коштів, усі документи щодо спадкового будинку знаходилися у відповідача. Позивач уважає такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, тому просив суд винести рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що 11 січня 2009 року померла його мати ОСОБА_6 Він не прийняв спадщину у встановлений законом термін у звязку з тим, що хворів, ходив на милицях. Також пояснив, що в період, визначений для прийняття спадщини, він не мав коштів для подання заяви нотаріусу. Але в судовому засіданні позивач підтвердив, що мав фізичну можливість протягом шести місяців після смерті матері потрапити в нотаріальну контору. Позивач не зробив цього, тому що відповідач сказала, що оформила спадкове майно на себе.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просила їх задовольнити, пояснила, що 19.02.2008 року позивач отримав травму: перелом обох кісток лівої гомілки, і знаходився на стаціонарному лікуванні в Ніжинській міській лікарні з 19.02.2008 до 14.03.2008. Протягом шестимісячного строку після смерті матері проходив стаціонарне лікування в Носівській ЦРЛ з 20.03.2009 по 08.04.2009. Позивач мав серйозну травму, користувався милицями, при переїздах до лікарень користувався послугами таксі, у цих поїздках його супроводжувала дружина, яка допомагала в пересуванні.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що за усною домовленістю з відповідачем вона оформила спадковий житловий будинок після смерті матері на себе.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 не визнав позовні вимоги та пояснив, що позивач мав шість місяців, щоб подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник відповідача зазначив, що в судовому засіданні позивач сам повідомив, що в період після смерті матері він декілька разів самостійно їздив до Носівської райлікарні, щоб зробити рентгенограми, декілька разів їздив до лікарні в м. Чернігів, навіть два рази їздив до нотаріальної контори, але не потрапив на прийом до нотаріуса, адже потрібно було чекати в черзі. Представник відповідача зауважив, що вказані обставини є підтвердженням того, що позивач не був обмежений в пересуванні, міг рухатися, а тому фізично був спроможний подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона є колишньою дружиною позивача, у шестимісячний період після смерті матері позивача свідок декілька разів супроводжувала свого колишнього чоловіка до лікарні в м. Чернігів, адже останній міг пересуватися тільки за допомогою милиць.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 дав показання, що він тривалий час надає послуги таксі в м. Носівка, памятає, що двічі возив позивача до Чернігівської обласної лікарні, з позивачем їздила його дружина ОСОБА_7. Позивач пересувався за допомогою милиць.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд робить нижченаведений висновок.

11 січня 2009 року у віці 85 років померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Носівка по вул. Вокзальна, 318.

Позивач та відповідач є спадкоємцями померлої першої черги за законом як діти.

Із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6 №198/2009 убачається, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством шестимісячний строк. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. ОСОБА_4 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №318 по вул. Вокзальна, м. Носівка Чернігівської області та на грошові заощадження (а. с. 44-47).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, однак у вказаний законом строк позивач не подав заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що позивач пропустив строк для звернення до нотаріальної контори у звязку з тим, що він був обмежений у пересуванні, протягом шестимісячного строку після смерті матері пересувався за допомогою милиць. Причиною цього стала травма обох кісток лівої гомілки яку він отримав 19.02.2008 р., а саме: закритий внутрішньосуглобний багатоуламковий перелом дистальних метафізів обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків.

У судовому засіданні встановлено, що протягом шестимісячного строку після смерті матері позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Носівській ЦРЛ тільки в період з 20.03.2009 по 08.04.2009, тобто 19 днів.

У судовому засіданні також встановлено, що позивач протягом шестимісячного строку після смерті матері неодноразово їздив до лікарень, два рази їздив до нотаріальної контори, що підтверджується поясненнями самого позивача та показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Отже, ці обставини доводять той факт, що позивач все-таки не був прикутий до ліжка, не був повністю обмежений у пересуванні, мав фізичну можливість подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Суд уважає, що черги в нотаріальній конторі або відсутність коштів на подання заяви про прийняття спадщини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже ці причини не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Після смерті спадкодавця позивач мав шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Протягом цих шести місяців позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Носівської ЦРЛ лише 19 днів з 20.03.2009 по 08.04.2009 (а. с. 10). Протягом решти часу він фізично міг вчинити передбачені законом дії для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий