ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2157/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"12" липня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Леонтьєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України та за межі України без згоди та супроводу батька дітей, суд -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України та за межі України без згоди та супроводу батька дітей. Мотивуючи вимоги тим, що відповідач - її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року, своєю бездіяльністю чинить перешкоди у наданні офіційного дозволу на виїзд за межі України їх малолітніх дітей, народжених у шлюбі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без його згоди та супроводу. Вважає, що дії/бездіяльність відповідача, як батька, є безпідставними, такими, що шкодять інтересам дітей. Вона з малолітніми дітьми планувала та планують відвідати європейські країни з туристичною метою та з метою оздоровлення, відпочинку й розвитку, а також будучи переміщеною з тимчасово окуповної території - Автономної Республіки Крим, де й наразі проживають її родичі, має бажання з дітьми відвідувати їх. Та у зв»язку з необхідністю отримання дозволу на вказаний тимчасовий виїзд дітей, вона зверталась до відповідача, проте він такої згоди не надав, оскільки втратила з ним зв»язок. Вважає, що таке обмеження суперечить інтересам дітей, їх можливостям оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни, ознайомитися з їх культурою, обмежує розумовий, духовний, соціальний та моральний розвиток дітей.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року підсудність даної цивільної справи визначена Дарницькому районному суду м. Києва відповідно до вимог ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правий режим на тимчасово окупованій території України».
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити у цілому - надати дозвіл на виїзд на тимчасово окуповану територію України та за межі України малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в її супроводі, як матері, без згоди та супроводу батька дітейз метою оздоровлення, лікування, відпочинку та розвитку дітей для перебування їх за кордоном та до повноліття дітей; дозволити їй здійснювати оформлення документів на виїзд дітей за кордон й допустити негайне виконання рішення суду.
Відповідачі в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур»єр» № 22 від 22 лютого 2017 року, розміщеним оголошенням на сайті суду.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача.
Треті особи в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України).
Судом встановлено, що сторони - є колишнім подружжям; у шлюбі перебували з 11 вересня 1990 року, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року розірвано (а.с. 16-17).
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20, 21), які проживають разом з позивачкою.
Позивачка з малолітніми дітьми планувала та планують відвідати європейські країни з туристичною метою та з метою оздоровлення, відпочинку й розвитку, а також будучи переміщеною з тимчасово окуповної території - Автономної Республіки Крим, де й наразі проживають її родичі, має бажання з дітьми відвідувати їх. Та у зв»язку з необхідністю отримання дозволу на вказаний тимчасовий виїзд дітей, вона зверталась до відповідача, проте він такої згоди не надав, оскільки втратила з ним зв»язок.
Суд вважає, що таке обмеження суперечить інтересам дитини, можливості оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни, ознайомитися з їх культурою, обмежує розумовий, духовний, соціальний та моральний розвиток дітей.
Діти на час розгляду справи мають малолітній вік, а тому згідно п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України мають право на виїзд за межі України лише за згоди батьків та в їхньому супроводі до шістнадцятирічного віку, а після досягнення шістнадцятирічного віку - вільний самостійний виїзд (п.2 ч.3 ст. 313 ЦК України).
Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Судом встановлено, що мета тимчасових поїздок за кордон малолітніх дітей в супроводі їх матері для короткострокового перебування - туризм, оздоровлення, лікування, відпочинок та розвиток.
Суд вважає, що поїздки дітей за кордон на оздоровлення та з туристичною метою сприятимуть зміцненню їх здоров»я, а також духовному та моральному розвитку.
Таким чином, відповідач необґрунтовано чинить перешкоди у офіційному наданні дозволу дітям на виїзд за кордон та на тимчасово окуповану територію України, діючи всупереч їх правам та інтересам, обмежуючи їх можливості оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни, ознайомитися з їх культурою, обмежує їх розумовий, духовний, соціальний та моральний розвиток.
Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Батьківські права, відповідно до ч.ч.2, 1 ст.155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Проте, не всі вимоги є обгрутованими та доведеними.
Так, суд критично ставиться до вимог позивача щодо надання їй дозволу здійснювати оформлення документів на виїзд дітей за кордон й допустити негайне виконання рішення суду, оскільки прийняте рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній дитині без згоди та супроводу батька, передбачає право здійснювати оформлення документів на виїзд дитини за кордон, а положення ст. 367 ЦПК України не передбачає негайного виконання рішення суду даної категорії справ, а тому в цій частині вимог суд вважає відмовити за безпідставністю.
На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 313 ЦК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», ст.155 СК України, Постанови № 57 Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року (зі змінами) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, Постанови № 231 Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року (зі змінами) «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст.ст. 6, 7, 10, 15, 57, 60, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 293, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України та за межі України без згоди та супроводу батька дітей, - задовольнити частково.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд на межі України та на тимчасово окуповану територію УкраїниОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_3, в супроводі матері - ОСОБА_2, з метою оздоровлення, лікування, відпочинку та розвитку дітей, для короткострокового перебування за кордоном України та на тимчасово окупованій території України,до шістнадцятиріччя дітей.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 60 (шістдесят) коп. - судового збору.
За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення.
Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, подавши до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішенні невідкладно направити відповідачу після його проголошення рекомендованою поштою (зі зворотнім повідомленням).

Суддя: Коренюк А.М.