УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування трьох процентів річних та інфляційних втрат, пов'язаних з простроченням виконання грошового зобов'язання, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь в порядку, передбаченому нормами ст. 625 ЦК України, 2 512 грн 50 коп. в рахунок відшкодування трьох процентів річних та 17 688 грн інфляційних втрат, пов'язаних з простроченням виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2016 року з відповідача на його користь було стягнуто 20 100 грн. Вказане рішення суду не виконується протягом тривалого часу з вини ОСОБА_5, а тому позивач вважає, що на останнього має бути покладено обов'язок по відшкодуванню позивачеві коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 серпня 2016 року в позові відмовлено.

Стягнуто з позивача на користь відповідача 4 060 грн на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року рішення районного суду змінено в частині визначення розміру витрат на правову допомогу шляхом зменшення суми стягнення з позивача на користь відповідача таких витрат з 4 060 грн до 1 500 грн.

Крім того, стягнуто з позивача на користь відповідача 300 грн на відшкодування витрат на правову допомогу під час розгляду справи в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційному порядку питання законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядалося лише в частині висновків районного суду щодо розподілу судових витрат у справі, а тому предметом касаційного розгляду в даному випадку є питання щодо висновків судів попередніх інстанцій про розподіл судових витрат між сторонами у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Стягуючи з позивача на користь відповідача у справі 4 060 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції керувався нормами ст. 88 ЦПК України і виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними і тому судові витрати відповідача мають бути відшкодовані за рахунок позивача.

Визначаючи суму відповідного відшкодування, суд виходив з того, що відповідачем надано належні докази на підтвердження сплати за правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції 4 060 грн, а тому вказані витрати підлягають стягненню з позивача у справі.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився. Суд встановив, що судові засідання у справі тривали 49,52 хв., і, з урахуванням положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 8 Закону України «про державний бюджет України на 2016 рік», ст. 88 ЦПК України, розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язану з участю у судових засіданнях, має становити 367 грн 47 коп.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновків, що представником відповідача при визначенні вартості його послуг було штучно завищено час ознайомлення з матеріалами справи, час надання консультацій, аналізу та підготовки матеріалів по справі, тощо, оскільки наявні у матеріалах справи документи не містять великого обсягу, а правовідносини між сторонами у справі в межах заявленого позову не потребують складного правового аналізу.

Виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд дійшов висновків, що граничний розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з позивача у справі за розгляд справи в суді першої інстанції, має становити 1 500 грн.

Висновки апеляційного суду щодо розподілу судових витрат при розгляді справи в апеляційному порядку є похідними.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують вказаних вище висновків суду апеляційної інстанції, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

В.О.Кузнєцов

Г.І. Мостова