Справа № 161/5144/17
Провадження № 2/161/2158/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українсько-Словацьке Підприємство «Теріхем-Луцьк», про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

Свої вимоги мотивує тим, що з 04.11.2011 працював у відповідача машиністом екструдера 4 розряду на виробництві пакувальних поліпропіленових плівок. 18.08.2011 о 23:20 годині, перебуваючи на роботі в звязку з незабезпеченням підприємством безпечних умов праці, отримав тяжку травму лівої китиці. За результатами розслідування нещасного випадку було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві та акт за формою Р-5 розслідування нещасного ви падку від 25.08.2011. За результатами розслідування встановлено, що приблизно о 23:20 годині стався черговий обрив плівки, при заправці плівки ОСОБА_3 витягнув плівку, зрізану ОСОБА_4, перехопив у нього полотно та при спробі провести його через приймальні валики не побачив, що прижимний валок не був відведений, внаслідок чого між валки затягнуло його ліву руку. Організаційною причиною нещасного випадку стало порушення машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни вимог посадової інструкції.

Внаслідок нещасного випадку він отримав ушкодження здоровя у вигляді скелетованих циркулярних ран ІІІ пальців лівої кисті з дефектом мяких тканин, забійної рани ІІІ пальця лівої китиці з відкритим переломом нігтевої фаланги та пошкодженням сухожилків згинача та розгинача ІІІ пальця. Неодноразово лікувався. 29.03.2012 йому було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40%. В подальшому повторно оглядався, останній раз 12.04.2016, і було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30%.

Отриманим трудовим каліцтвом йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що не може повноцінно користуватись лівою рукою, це супроводжується постійним болем і стражданням, не може виконувати фізичну роботу лівою рукою, створюються незручності у повсякденному житті. Ушкодження здоровя є незворотним, призводить до важких фізичних та душевних страждань.

Просить суд стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду у звязку з отриманим трудовим каліцтвом у розмірі 300 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Разом з тим, подав суду заперечення проти позову. В яких вказував на те, що вини роботодавця в нещасному випадку не було. А навпаки, технічною причиною травми є спроба позивача в порушення інструкції провести плівку при прижимному валку, який не був відведений. Не існує доказів того, що причиною травми є несправна робота механізмів. Акт про розслідування нещасного випадку вказує на відсутність шкідливих чи небезпечних факторів. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 04.02.2011 ОСОБА_3 був прийнятий на роботу машиністом екструдера 4 розряду у виробництві поліпропіленових пакувальних плівок у ПрАТ СП «Теріхем-Луцьк» (а.с. 9 зворот).

18.08.2011 о 23 год. 00 хв., прийшовши на роботу, ОСОБА_3 приступив до виконання своїх службових обовязків. Приблизно о 23:00 стався черговий обрив. При заправці плівки, ОСОБА_3 витягнув плівку, зрізану ОСОБА_4, перехопив у нього полотно та при спробі провести його через приймальні валки не побачив, що прижимний валок не був відведений, внаслідок чого між валки затягнуло його ліву руку. Почувши крик, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нажали кнопку аварійної зупинки иа звільнили руку потерпілого, піднявши валок. Після цього надали першу медичну допомогу та подзвонили начальнику виробництва ОСОБА_6, який доставив потерпілого в травмпункт Луцької міської лікарні. Вказані обставини відображені у двох актах.

25.08.2011 було складено ОСОБА_1 розслідування нещасного випадку, що стався 18.08.2011 о 23:20 на ПрАТ СП «Теріхем-Луцьк» за формою Н-5 (а.с. 7-8).

З відомостей про потерпілого, зазначених в акті за формою Н-5 вбачається, що ОСОБА_3 вступний інструктаж пройшов 04.02.2011, первинний інструктаж пройшов 05.02.2011, повторний інструктаж пройшов 05.08.2011, перевірку знань з питань охорони праці на допуск до самостійної роботи пройшов 03.03.2011.

З п.4 акту за формою Р-5 вбачається, що технічні та психофізичні причини нещасного випадку відсутні. Організаційною причиною нещасного випадку стало:

основна: порушення вимог інструкції з охорони праці №21-Т, а саме п. 3.10: «Не дозволяється виконувати заправку плівки, чищення, миття валків, ремонтні роботи, якщо при працюючому обладнанні не відведені прижимні валки»;

супутня: порушення машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни, вимог посадової інструкції майстра виробництва пакувальних плівок, а саме п.2.21: «Забезпечувати безпечне ведення технологічного процесу, експлуатацію обладнання (механізмів), а також безпечну підготовку і завдання обладнання в ремонт».

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_3 під час виконання трудових обовязків було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом № 14 від 25.08.2011 (а.с. 5-6).

Причинами нещасного випадку в акті за формою Н-1 визнано: основну: порушення ОСОБА_3 вимог інструкції з охорони праці; супутню: порушення машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни, вимог посадової інструкції майстра виробництва пакувальних плівок.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач отримав ушкодження здоровя у вигляді скелетованих циркулярних ран ІІІ пальців лівої кисті з дефектом мяких тканин, забійної рани ІІІ пальця лівої китиці з відкритим переломом нігтевої фаланги та пошкодженням сухожилків згинача та розгинача ІІІ пальця (а.с. 10). Неодноразово проходив лікування та реабілітацію з приводу наслідків виробничої травми в медичних закладах (а.с. 10-18).

29.03.2012 ОСОБА_3 було вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40%, встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 19).

В подальшому повторно оглядався, останній раз 12.04.2016, і було встановлено ступінь втрати професійної працездатності з 31.03.2016 у розмірі 30%, підтверджено ІІІ групу інвалідності (а.с. 22).

ОСОБА_3 був взятий на облік у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, зареєстровано страховий випадок (а.с. 23).

Крім того, з пояснень в судовому засіданні представника позивача вбачається, що ОСОБА_3 в звязку з трудовим каліцтвом вимушений був змінити роботу, а саме з 24.05.2016 прийнятий на роботу в ПП «Метр на метр» контролером якості. Робота не повязана з фізичними навантаженнями.

Між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманою травмою, визнає, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, в звязку з малофункціональністю лівої руки, вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Доводи заперечень відповідача щодо відсутності вини відповідача в нещасному випадку, судом відхиляються, оскільки, супутньою причиною нещасного випадку визнано порушення іншим працівником підприємства -- машиністом екструдера ОСОБА_4, який заміщав майстра зміни, вимог посадової інструкції майстра виробництва пакувальних плівок.

Крім того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує розяснення п. 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з обставин справи, суд, бере до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, а саме втрату 30% працездатності та інвалідність ІІІ групи, постійне періодичне лікування, істотність вимушених змін у його житті, а саме зміну роботи на таку, що не повязана з істотними фізичними навантаженнями.

Разом з тим, суд враховує вину самого позивача у настанні нещасного випадку, яка відповідно до актів форм Н-1, Н-5 визнана його основною причиною.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, з урахуванням принципів розумності й справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Такий розмір шкоди суд вважає достатнім і справедливим.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір розмірі».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 21, 28, 34, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українсько-Словацьке Підприємство «Теріхем-Луцьк» в користь ОСОБА_3 20 000 (двадцять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українсько-Словацьке Підприємство «Теріхем-Луцьк» в дохід держави 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій