Справа № 367/2784/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2828/17 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 06.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Олійника В.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Жук Тетяни Анатоліївни,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із скаргою, відповідно до якої просив суд скасувати постанови державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Жук Т.А. у виконавчому провадженні ВП №50381322 від 09.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області знаходиться виконавчий лист №367/2489/14-ц, виданий 02.03.2016 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 19 091,40 грн.

09 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області в рамках ВП №50381322 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, лише в межах суми боргу. Дані постанови, на думку заявника, є незаконними, оскільки він від виконання рішення суду не ухиляється, а державний виконавець не з»ясувала всі обставини та постановила оскаржувані ним постанови.

Крім того, 23 серпня 2016 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області винесено постанову в рамках ВП №50381322 про повернення виконавчого документу стягувачеві. Таким чином, оскільки виконавчий документ повернуто стягувачеві, арешт, накладений на майно в рамках ВП №50381322, підлягає скасуванню.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області знаходиться виконавчий лист №367/2489/14-ц, виданий 02.03.2016 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми в розмірі 19 091,40 грн.

09 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області в рамках ВП №50381322 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання рішення (а.с.8).

Крім того, 09 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 лише в межах суми боргу (а.с.6).

28 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області винесено постанову в рамках ВП №50381322 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1 769,14 грн.

Також встановлено, що 23 серпня 2016 року державним виконавцем ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області винесено постанову в рамках вказаного виконавчого провадження про повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою (а.с.54).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред»явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

На підставі наведених норм, зважаючи на факт звернення стягувача до відділу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення та виконавчим документом, який відповідає вимогам закону і по якому не закінчився строк пред»явлення його до виконання, винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження є його обов»язком, отже відповідає нормам діючого законодавства.

Згідно з частинами 1-2 статті 50 Закону України „Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, арешт, накладений на майно боржника, знімається.

Постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 в розмірі 1 959 грн. 40 коп. відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржник у наданий виконавцем строк для добровільного виконання рішення суду не виконав, у зв'язку з чим виконавець приступив до примусового виконання рішення суду та вжив заходів щодо арешту та заборони відчуження його майна.

Оскільки в рамках виконавчого провадження ВП 50381322 постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 1 959 грн. 40 коп. залишилася невиконаною, підстави для вчинення виконавчих дій щодо звільнення майна боржника з-під арешту у державного виконавця відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки дії державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Жук Т.А. по винесенню 09.03.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вчинені відповідно до закону і в межах повноважень державного виконавця, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення скарги ОСОБА_2

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому до уваги колегією суддів не беруться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки судом першої інстанції ухвалу від 19 жовтня 2016 року постановлено з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: