Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарях Івашко О.Л., Собкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13.01.2015р. між ПАТ Банк «Контракт» та ОСОБА_1 укладено договір №ФО/(UАН)/3602 про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток (надалі - Договір), згідно якого Банком відкрито рахунок № НОМЕР_1 в гривні, емітована та надана відповідачу платіжна картка типу MasterCard Worldwide, а також здійснювалося обслуговування рахунку. При цьому, відповідач при здійсненні операцій зі зняття готівки з використанням банківської платіжної картки за рахунком в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки допустив перевитрату витратного ліміту, тобто скористався належними Банку коштами понад залишок коштів на своїй банківській картці, чим допустив несанкціонований овердрафт. Вважає, що відповідач скористався належними Банку коштами, понад залишок коштів на своїй банківській картці чим допустив несанкціонований овердрафт, оскільки при здійсненні операцій зі зняття готівки допустив перевитрату витратного ліміту. У зв'язку з цим у відповідача утворилась заборгованість по договору на загальну суму 17 072,47 грн., з яких: 7 966,89 гривень заборгованість за простроченим кредитом; 7 827,03 гривень заборгованості за простроченими процентами; 970,11 інфляційні нарахування на суму прострочених кредиту та процентів; 308,44 грн. - 3% річних від суми заборгованості за простроченими кредитом та відсотками, а також судові витрати понесені по справі по сплаті судового збору 1378 грн.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просять стягнути з відповідача на користь ПАТ Банк «Контракт» заборгованість за Договором у розмірі 17 072,47 грн. та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у письмових запереченнях поданих на позов. Зазначали у судовому засіданні, що позивач неправильно на їх думку нараховує борг відповідачу внаслідок неправильного розрахунку та неправильного застосування курсу обміну долара США. Посилались також на неправильне застосування позивачем дати курсу долара для розрахунку. У відповідача відсутні підстави для нарахування будь яких процентів. Інфляційних втрат та 3 % річних.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 13.01.2015 року ОСОБА_1 подав заяву-анкету про відкриття рахунку/рахунків, початкову емісію БПК та встановлення кредитного ліміту, з якої вбачається, що останньому 13.01.2015р. відкрито особовий рахунок, видано банківську платіжну картку (надалі - БПК). При цьому в п.4 заяви-анкети відомості про встановлення кредитного ліміту або про відмову від його встановлення - відсутні та сторонами не визначені, оскільки відповідні графи не заповнені. В цей же день між ПАТ Банком «Контракт» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку фізичної особи з використанням банківської платіжної картки карток.

На підставі п.1.1 вказаного вище договору Банком Держателю відкритий рахунок в гривні, емітована та надана в користування Держателю платіжна картка типу MasterCard Worldwide, а також здійснювалося обслуговування рахунку на умовах передбачених договором, Правилами та Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт».

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що при користуванні платіжної карткою Держателем можуть здійснюватися такі види операцій, як внесення або зняття готівки, здійснення безготівковихрозрахунків в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки/розрахункам за допомогою банківської платіжної картки.

За умовами п.2.1. Договору поповнення рахунку проводиться у валюті, в якій відкрито рахунок, у готівковій або безготівковій формі, але не менше суми витратного ліміту та відповідної суми за обслуговування рахунку, які передбачені Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб (далі - Тарифи). Нарахування процентів за використання кредитного ліміту/Овердрафту за рахунком (п.2.3.договору) здійснюється відповідно до вимог Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк «Контракт» від 22.12.2011 (далі - Правила), Договору та/або договору укладеного при наданні кредитного ліміту/Овердрафту.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що сторони домовились, що перелік операцій, які вчиняються Банком за рахунком, права та обов'язки Сторін, їх відповідальність, порядок нарахування та сплати процентів, визначаються Правилами, Договором та Тарифами, правилами відповідної платіжної системи та нормами чинного законодавства України.

За умовами п.1.18 Правил, кошти з рахунку Держателя картки використовуються для розрахунків за операціями з використання банківських платіжних карток, а також для здійснення інших операцій не заборонених чинним законодавством України. Строк списання коштів з рахунку при використанні банківської платіжної картки, встановлюється згідно правил відповідної платіжної системи і обчислюється як період часу між датою здійснення операції з використання платіжної картки і датою фактичного списання коштів з рахунку.

Позивач у позові вказує що у розрахунках з банком у відповідача сума 7 966,89 грн. це прострочена заборгованість за несанкціоновану перевитрату доступного залишку. При цьому позивач фактично не надав та не навів належного розрахунку складових боргу, в тому числі основної суми боргу, для вирахування цієї грошової суми та порядку їх утворення, що унеможливлює її перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи 22,23 січня 2015р. відповідач, здійснював операції по зняттю готівкових коштів зі свого рахунку. При цьому судом встановлено і позивачем цього не заперечується, що на момент зняття відповідачем готівкових грошових коштів, відповідач здійснював таке зняття виключно в межах тих грошових коштів, які були попередньо внесені ним на рахунок, а несанкціонований овердрафт утворився лише 27.01.2015р., внаслідок перерахунку здійсненного позивачем із застосуванням того курсу обміну гривні до долару США, який нібито був встановлений позивачем станом на 27.01.2015р., тобто на день списання грошових коштів з рахунку відповідача.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1069 ЦК, якщо згідно з договором банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому коштів (кредитування рахунку), вважається, що банк надав клієнтові кредит на відповідну суму із дня здійснення цього платежу. Таким кредитом і є овердрафт.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданої позивачем виписки від 03.02.2015р. вбачається, що за договором у період з 01.01.2015р. по 03.02.2015р., 14.01.2015р. відповідач вніс на свій картковий рахунок грошову суму в розмірі 20 000 грн., 16.01.2015 р. - відповідач додатково вніс на рахунок 26 000 грн., 23.01.2015 р. - 244 грн., 22.01.2015 р. - 31 000 грн. Належність відповідачу вказаних коштів позивачем не заперечується. Тобто, станом на 22.01.2015р. на рахунку відповідача знаходилось 77 244 грн. Ці кошти не надавалась позивачем ( банком), а належали особисто відповідачу і не були кредитними.

Згідно підпункту 9 п. 6 постанови Національного Банку України №758 від 01.12.2014р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та згідно Тарифів на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» для фізичних осіб, на час проведення відповідачем операції по БПК ПАТ Банк «Контракт» було встановлено ліміт отримання готівкових коштів або розрахунку за товари/послуги (за добу), який рівний 15000, 00 грн.

Утворення у відповідача заборгованості та перевищення добових обмежень по зняттю відповідачем готівкових коштів, позивач вбачає в тому, що 22,23 січня 2015р. відповідач за допомогою картки здійснив транзакції по рахунку, а саме : здійснював зняття готівкових коштів через банкомат перебуваючи за межами України та в іноземній валюті.

Згідно з Правилами міжнародної платіжної системи (МПС), під час проведення операції розрахунку або зняття готівки за кордоном списання коштів з карткового рахунку проходить в два етапи. Перший - це блокування в момент проведення операції на рахунку клієнта необхідної суми, яка розрахована по курсу валюти на день здійснення операції. Другий - протягом 2-10 днів після проведення операції - списання коштів з карткового рахунку, яке здійснюється за правилами МПС за курсом банку для операцій за платіжними картками, діючому на день списання. Якщо на першому етапі (в момент проведення операції) курс був меншим, ніж на день списання, на рахунку може виникнути від'ємний залишок.

З цього випливає, що між проведенням операції за допомогою картки та списанням коштів з рахунку існує проміжок часу, протягом якого курс валют може коливатися, як в бік зменшення, так і в бік збільшення. Тому сума, яка фактично списується з рахунку, через курсову різницю може відрізнятися від суми, яку клієнт бачить при оплаті карткою або при знятті готівки через банкомат.

Згідно виписки валютою транзакції був долар США, а валютою рахунку - гривні. Зняття готівкових коштів (їх проведення по рахункам) здійснювалось у доларах США, а їх фактичне списання банком з рахунку - здійснювалось в гривнях.

Зняття відповідачем готівкових коштів з рахунку здійснювалось 22,23 січня 2015р. Готівка, знята відповідачем 22,23 січня 2015р. була позивачем списана з рахунку відповідача 27 січня 2015р. При списанні 27.01.2015р. з рахунку позивача грошових коштів в рахунок покриття отриманої відповідачем 22,23 січня 2015р. готівки в іноземній валюті, позивач застосовував той курс долара США до гривні, який нібито був встановлений банком станом на 27.01.2015р.

Зокрема, з Виписки встановлюється, що при проведенні позивачем (банком) транзакції та фактичному знятті ( списанні) грошових коштів, позивач застосував курс Євро до гривні у такому співвідношенні: 27.01.2016р. 100 дол. США = 2 100 грн.

Згідно п. 1.38.1 вказаних Правил, якщо валюта проведення операції з використанням платіжної картки є долар США, Євро або Гривня то така валюта відрізняється від валюти ведення рахунку. Банк списує з рахунку кошти у валюті ведення рахунку у сумі, що є еквівалентом сумі операції. Сума операції в свою чергу перераховується у валюту ведення рахунку за курсом, встановленим Банком на день списання. Інформація про курси банку для проведення Операцій з використанням БПК розміщується на сайті Банку www.kontrakt.ua.

Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що курс конвертації долара США в гривню, за яким позивач станом на 27.01.2015р. списував кошти з рахунку відповідача, дійсно був банком встановлений на день списання коштів по рахунку відповідача. Адже позивач не надав доказів того, що інформація про такий курс взагалі оприлюднювалась на сайті банку або дійсно на ньому розміщувалась, як це вимагається п.1.38.1 Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк "Контракт".

За таких обставин, необгрунтованим та не відповідаючим п.1.38.1. Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк "Контракт" є застосування позивачем обмінного курсу, який на день списання грошових коштів з рахунку відповідача, не був розміщений на сайті Банку а доказів такого розміщення суду не надано.

Згідно листа Національного банку України від 09.09.2016р., за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України (далі - Система підтвердження угод), станом на 27.01.2015р. було зареєстровано таку інформацію щодо середніх курсів за операціями з купівлі/продажу ПАТ Банк "Контракт" на готівковому валютному ринку України: Євро - купівля 18,61, продаж - 18,63.

Згідно п.14.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний на вимогу користувача надати інформацію про курс купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти, який застосовувався під час здійснення операції з використанням електронного платіжного засобу. Аналогічні вимоги передбачені п.9 Розділу III «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», яке затверджене Постановою Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів».

Відповідно до вказаних вимог, відповідач звернувся до позивача із вимогою надати інформацію про встановлені у ПАТ Банк «Контракт» курси купівлі продажу іноземної валюти у січні 2015 року, тобто в період, коли відповідачем здійснено операції по зняттю готівки.

Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ Банк "Контракт" листом від 22.09.2016р. повідомила, що станом на 27.01.2015р. у ПАТ Банк "Контракт" діяли такі комерційні курси купівлі-продажу: долара США купівля 16,58, продаж - 16,59. Про існування будь-яких інших курсів обміну не повідомлялось.

Таким чином, вказана позивачем сума боргу у відповідача внаслідок здійснення ним перевитрат по рахунку, має місце лише внаслідок того, що позивач при здійсненні розрахунку використовує непідтверджений курс долара США до гривні станом на 27.01.2015р. Замість курсу 16,59 за долара США позивач використовує курс 21 грн. за один долара США.

Суд погоджується з розрахунком відповідача що сума здійснення ним по картковому рахунку операцій за період з 22 по 27 січня дорівнювала 75 153,36 гри., а не 83 091,36 грн. як вважає позивач.

З урахуванням того, що станом на 22.01.2015р. на рахунку (депозиті) відповідача знаходилось 77 244 грн. його особистих грошових коштів, будь яких перевитрат (несанкціонового овердрафту) по рахунку відповідач не допускав. Таким чином станом на 27.01.2015р. на рахунку позивача навіть мали залишались грошові кошти в сумі 2 090,64 грн. ( 77 244 - 75 153,36) .

Отже, в період з 22 по 27 січня 2015р. включно на картковому рахунку відповідача знаходились не кредитні, а належні відповідачу грошові кошти. Овердрафт (кредит) від банку відповідачем не використовувався, не замовлявся та не списувався. Всі витрати по картковому рахунку були здійснені в межах належних відповідачу грошових коштів, які банк відповідачу в кредит не надавав. Це підтверджується також і тим, що 29.01.2015. позивач зарахував на рахунок відповідача відсотки за депозит в сумі 81,42 грн., що було б неможливо в разі наявності у відповідача заборгованості та відсутності грошових коштів на рахунку.

Як на підставу встановлення комерційного курсу купівлі-продажу іноземної валюти з операцій по ПК на 27 січня 2015 року, сторона позивача посилається, зокрема, на розпорядження ПАТ Банк «Контракт» № 18 від 27 січня 2015 року, згідно якого станом на 27 січня 2015 року встановлено курс валюти за 1 долар США при купівлі 18,00 гривень, при продажу 21,00 гривень.

Разом з тим, вказане розпорядження позивача не може слугувати належним підтвердженням встановлення відповідного комерційного курсу при купівлі-продажу іноземної валюти. Суд оцінює критично, оскільки дійсність такого розпорядження є сумнівною враховуючи те, що інформація про такий курс не була оприлюднена на сайті банку, як це вимагається п. 1.38.1. Правил. Позивач не надав доказів оприлюднення інформації про такий курс та про вказане розпорядження на сайті банку, як це вимагається п.1.38.1 внутрішньобанківських Правил та є умовою відповідного курсу обміну. Натомість відповідач та його представник надали суду неспростовані позивачем дані з публічних джерел, з яких слідує, що станом на 27 січня 2015 року банк не оприлюднював даних про установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки.

Крім того, суд також враховує те, що згідно п.п..3 п.8 Розділу І Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджене Постановою Національного банку України від 05.11.2014 р. №705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів: « Внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити: 3) порядок установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно п.п.3 п.8 Розділу II Положення, Банк зобов'язаний зазначити в договорі такі умови: 3) порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або незнижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування користувача, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо).

Всупереч наведеним вимогам, ні умови укладеного з відповідачем Договору від 13.01.2015р., ні внутрішньобанківські Правила від 22.12.2011р., ні Розпорядження Голови правління ПАТ Банк «Контракт» № 18 та № 27 від 27.01.2015р. - не передбачали порядок установлення курсу купівлі-продажу, обміну або конвертації іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Договір та Правила передбачають лише порядок або спосіб розміщення позивачем (Банком) відомостей про розмір курсу на день списання грошових коштів з рахунку Клієнта (на сайті Банку). Але в яким чином в Банку установлюється такий обмінний курс - ні Договір, ні Правила не визначають. Тобто те, яким же чином в Банку в січні 2015 р. установлювався курс продажу, обміну або конвертації іноземної валюти внутрішньобанківські документи не визначають і до відповідача така інформація не доводилось.

Між тим, згідно п.п.3 п.8 Розділу І та п.п.З п.8 Розділу II Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання ( Постанова НБУ від 05.11.2014р.№ 705) банк має розкривати не лише порядок оприлюднення обмінного курсу, а й порядок установлення такого курсу. У порушення указаних норм права банк не визначив прозорого, зрозумілого та прогнозованого порядку установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

З наданих стороною позивача Тарифів від 05.09.2014р. судом не вбачається встановлення будь-якого обмінного курсу під час здійснення операцій зі зняття грошових коштів з карткового рахунку з боку держателя, що свідчить, що під час укладення договору про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток не було встановлено порядку установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

Таким чином, позивачем не було оприлюднено відповідних даних про установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, не доведено дану інформацію до відома відповідача, у зв'язку з чим підлягає застосуванню курс продажу, що був оприлюднений, за яким за один долар США пропонувалося 16, 58/16,59 грн. за 1 долара США., як це і передбачено Розпорядженням Голови правління ПАТ КБ «Контракт» від № 27 від 27.01.2015р. Інформація саме про такий курс обміну відповідає інформації з публічних джерел, наданих відповідачем, інформації Національного банку України в листі від 09.09.2016р. та інформації Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_7 від 22.09.2016р.

Судом встановлено, що на день зняття готівкових грошових коштів з рахунку, відповідач використовував свої особисті кошти, які були на рахунку. Можливість використання банківської платіжної картки ( БПК) для зняття готівки, тобто для готівкових операцій, передбачена Правилами від 22.12.2011 р.

Так, зокрема, Правилами від 22.12.2011р. визначено, що "банківська платіжна картка" ( БПК) - це спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується в тому числі для отримання грошей у готівковій формі через банківські автомати. Цими ж Правилами визначено, що "операції з використання БПК" - це операції, в яких БПК використовується в тому числі для отримання готівки.

Згідно п.1.2. Договору про користування платіжною карткою, держателем можуть здійснюватись в тому числі такі види платіжних операцій, як внесення або зняття готівки.

Операції, які здійснював відповідач ( внесення готівки в гривні та зняття готівки у валюті), фактично зводились до готівкових операцій.

Згідно Тарифів на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт» від 05.09.2014р., на які посилався позивач, для фізичних осіб, за зняття готівки за рахунок власних коштів в банкоматах, касах ПАТ Банк «Контракт» та у банкоматах банків-партнерів встановлено плату 1% + 3 грн.; за зняття готівки за рахунок власних коштів у банкоматах та касах закордонних банків (без урахування комісій інших банків) - 1,5% + 30 грн.

З наданої позивачем виписки по рахунку позивача від 01.01.2015р. за період з 03.02.2015р. по 03.02.2015р. встановлюється, що операції, які здійснювались відповідачем 22,23 січня 2015р., були самим позивачем визначені як операції по видачі готівкових коштів за ( ставка 1.5% + 3- грн.) та як операції з купівлі валюти ( ставка 0,5%). В Тарифах від 05.04.2014р. такі ставки застосовуються до операцій зі «Зняття готівки за рахунок власних коштів у банкоматах та касах закордонних банків ( без урахування комісій інших банків) - п.3.3 Тарифів, а також як «Комісія за конвертацію валюти» - п. 4.12.Тарифів.

Таким чином, операції, які здійснював відповідач (внесення готівки в гривні та зняття готівки у валюті), є не лише готівковими по своїй суті, а й такими, що належать до валютних операцій.

Згідно п.п.2 ст.1 Декрету КМ України від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", до "валютних операцій" також належать операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Згідно ч.1 ст.8 Декрету КМ України від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання", для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України . Національний банк України може встановлювати граничні розміри маржі за операціями на міжбанківському валютному ринку України уповноважених банків та інших фінансових установ, що одержали ліцензію Національного банку України, за винятком операцій, пов'язаних із строковими (ф'ючерсними) угодами .

Згідно п.37 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого Постановою Національного банку України від 10.08.2005, № 281 "Про затвердження нормативно - правових актів Національного банку України, Національний банк має право:

- установлювати для суб'єктів ринку граничні межі продажу готівкової іноземної валюти фізичним особам - резидентам;

- установлювати граничний розмір маржі, на яку курс купівлі та продажу іноземної валюти може відхилятися від офіційного курсу гривні до іноземної валюти, що встановлюється Національним банком, з метою недопущення безпідставних фінансових втрат населення та суб'єктів ринку, якщо події на міжнародному валютному ринку або інші негативно впливатимуть на міжбанківський валютний ринок України.

Згідно листа НБУ від 04.11.2014р. № 24-011/64178 "Про проведення валютних аукціонів" під час встановлення курсів купівлі-продажу іноземних валют у касі уповноважені банки як курсовий орієнтир можуть використовувати значення індикативного валютного курсу за попередній день з відхиленням до 5 відсотків.

Разом з тим, судом встановлено, що станом на 27.01.2016р. курс 100 доларів США по НБУ становив 1581, 0005 грн. до 14 год. та 1589, 9591 після 14 год., а по даних Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України ПАТ Банк «Контракт» встановлено курс продажу 1 долара США станом на 27.01.2015р. на рівні 16, 59 грн., що підтверджується листом Національного Банку України від 09.09.2016р. № 40-0004/74361 щодо встановленого курсу валют за період з 15.01.2015р. по 28.01.2015р.

Для списання коштів з рахунку відповідача 27 січня 2015 року банк виходив з курсу валюти 21 грн за один долар США. Проте застосування банком такого курсу валюти для списання коштів з рахунку і як наслідок нарахування відповідачеві боргу є помилковим.

Встановлений банком курс валюти 21 грн. за долар США станом на 27 січня 2015 року суперечить нормі п. 28.5 ст. 28 Закону № 2346-III, оскільки значно перевищує наявний на той час курс валют на міжбанківському валютному ринку України. Згідно з п. 28.5 ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 5 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Згідно листа НБУ від 09.09.2016р., було зареєстровано таку інформацію щодо середніх курсів за операціями з купівлі та продажу ПАТ Банк "Контракт" на готівковому валютному ринку України станом на 27.01.2015р.: гривень за 1 доларів США - купівля - 16,58 / продаж- 16,59.

Отже, судом встановлено, що при нарахуванні боргу відповідачу Банком допущена помилка у застосуванні курсу валют та, як наслідок, необгрунтовано завищено розмір сум проведених відповідачем трансакцій у перерахунку із валюти операції у валюту рахунку. Іншого розрахунку Банком суду не надано. Таким чином, у відповідача відсутня заборгованість по кредиту (несанкціонованому овердрафту).

Позивачем не надано доказів того, що відповідач погодився з проведенням позивачем валютних операцій за тим, підвищеним курсом обміну, за яким позивача нараховує відповідачу борг.

Підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов'язки, наслідки невиконання зобов'язань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо.

При цьому суд виходить з того, що згідно з п.14 ст.14 Закону України № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в України» банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання банком обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не надав суду на належних та допустимі доказів виконання банком обов'язку повідомлення відповідача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Зміст повідомлень, які позивач мав надсилати відповідачу згідно п.2 заяви-анкети та які мають статус електронного документу, позивачем суду не розкритий та невідомий. Тому судом не встановлено дотримання позивачем вимог п.14 ст. 14 Закону № 2346-III.

За таких умов, ризик збитків від курсової різниці між датою зняття грошових коштів відповідачем та датою списання позивачем грошових коштів з рахунку відповідача, покладається на самого позивача.

Суд критично сприймає доводи сторони позивача що при укладенні 13.01.2015 р. Договору, відповідач був ознайомлений з документами, які договором віднесені до його складових частина та містять істотні умови договору:

- Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними платіжними картками, емітованими ПАТ Банк "Контракт" для фізичних осіб від 05.09.2015р.;

- Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банк "Контракт" від 22.12.2011р.

Згідно п.2.4.Договору, перелік операцій, що вчиняються Банком за Рахунком, права та обов'язки Сторін, їх відповідальність, порядок нарахування та оплати процентів, визначається Правилами, Договором та Тарифами.

Згідно п.4.2. Договору, його підписання засвідчує не лише ознайомлення Держателя з умовами договорів платіжної картки, а й з затвердженими Банком Правилами та Тарифами.

Під Правилами розуміються Правила відкриття та обслуговування карткових рахунків та банківських платіжних карток ПАТ Банк "Контракт", які затверджені Правлінням Банку та розміщені на сайті www.kontrakt. UА.

Підписання Договору відповідачем без факту реального надання Правил та Тарифів для ознайомлення Держателю картки само по собі по собі не означає «автоматичного" ознайомлення Держателя з Правилами та тарифами та істотними умовами, які в них містились.

Згідно п.7 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджене Постановою Національного банку України від 05.11.2014, № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", Банк зобов'язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу.

Доказів тому, що при підписанні Договору від 13.01.2015р. позивач ознайомив відповідача з діючими у Банку Правилами від 22.12.2011р. та з діючими на час укладення Договору Тарифами Банку, які фактично є складовими частинами Договору і містять його істотні умови, а також надав відповідачу їх примірники, позивач не надав. Правила та Тарифи, під якими б містився підпис відповідача про знайомлення з їх змістом та про їх отримання - позивачем не надані.

Крім того, надані суду Тарифи та Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб з використанням банківських платіжних карток ПАТ Банку «Контракт» оцінюються судом критично й з тих підстав, що вони належним чином не засвідчені. Правила не містять відомостей про їх підписання уповноваженою посадовою особою Банку, надані не в повному обсязі та містять сліди редагування, оскільки в Правилах відсутні частина пунктів - п.1.39 та п.1.39.1.

Згідно п.9 Розділу II Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором.

Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачу в порядок та спосіб, передбачений п.9 Розділу II Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, були доведені Тарифи, чинні на день списання грошових коштів з рахунку відповідача. При цьому позивач не заперечував та визнав ту обставину, що станом на 27.01.2015р. тарифи від 05.09.2014р. вже були не чинними та замість них діяли інші Тарифи, від іншої дати, які позивач суду не надав, так само як і доказів їх оприлюднення в порядок та спосіб, визначений Договором та внутрішньобанківськими Правилами.

Посилаючись на внутрішньобанківські Правила від 22.12.2011р. та Тарифи від 05.09.2015р., позивача не надали в суду доказів та підтвердження того, що ним надаються саме ті Правила і Тарифи, та саме в тій редакції, яка дійсно діяла в ПАТ Банк "Контракт" станом на день укладення договору з відповідачем 13.01.2015р., а також на час проведення ним транзакцій 22,23 січня 2015р. та на день списання позивачем грошових коштів з рахунку відповідача ( 27.01.2015р.), а також доказів оприлюднена їх на сайті банку. Належних та допустимих доказів такого оприлюднення та тотожності оприлюднених Правил і Тарифів тим, які були надані позивачем - позивач не надав.

Позивач не довів доказами, що такі Правила і Тарифи взагалі були Банком оприлюднені на сайті банку та були доступні для ознайомлення, а відповідно, що у позивача була з ними можливість ознайомитись.

Статтями 629 та 630 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому прядку.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов'язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов'язань.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638).

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст.203 ЦК України для всякого правочину.

Відповідно до вимог п.14.8 ст.14 Закону України № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в України» та п п.5 розділу 2 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 Банк та Держатель укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Перед укладанням такого договору Банк ознайомлює Держателя з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом, а також надає Держателю їх примірник.

Отже, норми діючого законодавства України передбачають, що підставою для використання електронних платіжних засобів (платіжних карток) та проведення фінансових операцій за їх допомогою, є укладений учасником платіжної системи (Банком) та клієнтом (Відповідачем) є договір, правила проведення операцій за допомогою електронних платіжних засобів, а також тарифи.

Тому необгрутованими є твердженнями позивача про те, що зазначення в п.4.2. Договору від 13.01.2015р. про ознайомлення відповідача з Правилами та Тарифами може бути вважатись належним та допустимим доказом того, що відповідач дійсно був ознайомлений з такими Правилами та Тарифами, до яких відсилають умови Договору.

Згідно правових висновків Верховного суду України в постанові від 11.03.2015р. у справі № 6-16цс15, а також в Постанові від 22.03.2017р. у справі № 6-2320цс16 ознайомлення з будь-яким документом має бути підтверджене підписом особи.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування зміненого курсу валют при здійсненні операцій на картковому рахунку відповідача, у зв'язку з чим відповідачем при знятті коштів з рахунку було дотримано всіх умов по зняттю готівки за допомогою банківської платіжної картки.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до відповідача про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Пред'явлений банком позов та вимоги за ним, не ґрунтується на указаних засадах. Твердження позивача про те, що на встановлення курсу валют вплинули результати клірингових операцій, є неконкретними та не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Наявної у відповідача перед позивачем основної заборгованості в розмірі 7 966,89 гривень, а відповідно і зобов'язань по їх сплаті, судом не встановлено. Підстави для її стягнення відсутні.

В враховуючи, що зобов'язання по сплаті процентів, інфляційні нарахування на суму прострочених кредиту та процентів, а також 3% річних від суми прострочених кредиту та процентів є похідними від основного зобов'язання по кредиту, суд вважає, що відсутність основного зобов'язання має наслідком відсутність й похідних зобов'язання. Підстав для задоволення позову в цілому суд не вбачає в зв»язку з необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов до висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ Банк «Контракт», то з урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218,294 ЦПК України, ст.ст. 203, 509 ,536, 612, 625, 626, 628, 629, 630, 638, 1066, 1067, 1069 ЦК України, ст. ст. 14, 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постанова Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року № 705, суд,-

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Яровенко