АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2452/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1774/17Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Дорош А.І., .ОСОБА_2

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4про відшкодування моральної шкоди, завданої йому невиконанням рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2015 року. В обґрунтування позову вказав, що рішенням суду було усунуто перешкоди у здійсненні права ОСОБА_3 на користування належною йому на праві приватної власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул.Луговій в с.Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ №024063, виданого 15.11.1996 року Засульською сільською радою Лубенського району, шляхом зобовязання відповідача демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок із земельною ділянки і проїзду до неї. З часу набрання законної сили вказаним рішенням минув майже рік, однак рішення залишається невиконаним. Позивач вважає, що відповідач своїми діями, які полягають в самочинному протиправному захопленні частини його земельної ділянки і проїзду до неї, завдала моральної шкоди. Моральна шкода полягає в тому, що позивач протягом трьох років позбавлений можливості використовувати власну земельну ділянку за цільовим призначенням: будувати, саджати городину, використовувати її як проїзд. Крім того, позивач вказує, що внаслідок дій відповідача значно погіршився його психологічний стан.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 80 000 грн 00 коп., які прохає стягнути із відповідача на свою користь.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач та в поданій апеляційній скарзі просив його скасувати, в звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що відповідач навмисно ухиляється від виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2015 року усунуто перешкоди у здійсненні права ОСОБА_3 на користування належною йому на праві приватної власності присадибною земельною ділянкою розміром 0,25 га по вул.Луговій в с.Засулля Лубенського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ №024063, виданого 15.11.1996 року Засульською сільською радою Лубенського району, шляхом зобовязання відповідача демонтувати (розібрати) і перенести паркан і всі споруди за власний рахунок із земельною ділянки і проїзду до неї.

Постановою державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ від 15.02.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа№539/313/15-ц. /а.с.15/

26.02.2016 року та 11.03.2016 державним виконавцем ВДВС Лубенського МРУЮ складались акти про невиконання боржником ОСОБА_4 рішення суду. /а.с.18, 19/

Постановами державного виконавця від 29.02.2016 року та 14.03.2016 року на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду накладались штрафи. /а.с.16, 17/

27 квітня 2016 року державним виконавцем внесено подання до Лубенського відділу поліції ГУНП у Полтавській області про притягнення ОСОБА_4по факту невиконання рішення суду до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України. /а.с.20-21/

11.06.2016 року Лубенським ВП було внесено відомості до ЄРДР за фактом умисного невиконання ОСОБА_4 вищевказаного рішення суду. /а.с.25/

29 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №539/313/15-ц, в звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду. / а.с.79/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів щодо завдання йому моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних в результаті самовільного, протиправного захоплення частини належної йому земельної ділянки та проїзду до неї. Чинне законодавство України не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач вказує на порушення відповідачем його права власності, яке полягає в самовільному протиправному захопленні належної йому земельної ділянки та на умисне, без поважних причин, невиконання рішення суду про усунення перешкоди у здійсненні позивачем права на користування належною йому на праві власності присадибною земельною ділянкою.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.»

Згідно розяснень, викладених у пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди повинен встановити її наявність, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів щодо протиправності діяння та вини відповідача в заподіянні йому моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів, погоджується з висновками першої інстанції, що в діях відповідача не вбачається порушень немайнових благ позивача, а тому позовні вимоги останнього не грунтуюсться на законі та є безпідставними.

Крім того, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень.

Також, відповідно до ст.5 Закону України « Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням викладеного, якщо позивач вважає, що тривалим невиконанням рішення йому завдано шкоду, він наділений правом звернення до суду з вимогою про відшкодування відповідної шкоди в порядку ст. 1173 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Анатолійовича- відхилити .

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_5 / підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська