Справа №639/541/17
Провадження №2/639/932/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Макушенко Т.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму боргу у розмірі 490 271,26 гривень та моральну шкоду у розмірі 230 400,00 гривень.

Ухвалою суду від 17 лютого 2017 року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

10 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, в якій просить оголосити заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; квартири №7 в будинку по вул.. Лермонтовська, 11 в м. Харкові , що належить на праві власності ОСОБА_3; будинок 27 в Харківській області , Дергачівський район, селище міського типу ОСОБА_5 , вул.. Флорінка, 27, що належить на праві власності ОСОБА_4.

В цей же день представник позивача уточнив клопотання та просив оголосити заборону відчуження АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2.

В клопотанні про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою суду від 31.03.2017 року було задоволено його клопотання та накладено заборону на відчуження нерухомого майна відповідачів, з дотриманням процесуальних норм. Але , 5.07.2017 року ухвала від 31.03.2017 року була безпідставно скасована апеляційним судом Харківської області, оскільки позивача не довів тих обставин, на які посилається. Та з пояснень апелянтів вбачається , що фірма НВП «Інсолар» платоспроможна та може виконувати свої боргові зобовязання . Позивач з такою ухвалою Апеляційного суду Харківської області погодитися не може , оскільки його позовні вимоги базуються на нормі законодавства про працю та Конституції України. До позовної заяви , він надав суду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року; ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20.01.2015 року, яке набрало законної сили та на підставі якого було проведене виконавче провадження. Виконавче провадження закінчено у звязку з неможливістю виконання рішення суду. Виконавчою службою встановлено, що боржник НВП «Інсолар» не існує, за кодом ЄДРПОУ №21171591 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб зареєстрована інша фірма з назвою ТОВ «СМТ-НОВ». Апеляційний суд взяв на віру без доказові слова апелянтів , що фірма існує та платоспроможна. Крім того доказами того, що власники фірми НПН «Інсолар» не збираються виконувати боргові зобовязання по фірмі НВП «Інсолар», є та обставина, що при зверненні з позовом ОСОБА_1 двічі відмовили в забезпеченні позову, а саме ухвалою від 21.08.2014 року та 20.01.2015 року. Ці ухвали зробили не можливим виконання рішення ухваленого на користь ОСОБА_1, оскільки НВП «Інсолар» в особі ОСОБА_4 в період між цими двома ухвалами продало нерухоме майно , на яке можна було звернути стягнення. Доказом цього є договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.11.2014 року. Таким чином безпідставне скасування заборони на відчуження нерухомого майна відповідачів га цим позовом можне привести до неможливості виконання рішення суду за цим позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову ОСОБА_1 вбачається ,що такий виник , у звязку з невиконанням ТОВ науково-виробниче підприємство «Інсолар» рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.11.2014 року про стягнення на його користь невиплаченої суми втраченого заробітку та моральної шкоди, а тому зазначена сума /збільшена/ , на думку позивача , повинна бути стягнути з власників цього товариства, відповідачів у зазначеному позові .

На думку позивача та його представника між позивачем та відповідачами виник спір.

Як вбачається з клопотання від 10.07.2017 року , представник позивача ОСОБА_1,ОСОБА_6 просить оголосити заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2; квартири №7 в будинку по вул.. Лермонтовська, 11 в м. Харкові , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3; будинок 27 в Харківській області , Дергачівський район, селище міського типу ОСОБА_5 , вул.. Флорінка, 27, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державоного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 26.04.2017 року підтверджено , що вищевказане нерухоме майно дійсно належить на праві власності відповідачам.

З даної інформаційної довідки вбачається , що загальна вартість нерухомого майна у вигляді квартири №7 в будинку по вул.. Лермонтовська, 11 в м. Харкові , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3С складає 47879 грн.; загальна вартість нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2, складає 570341 грн. 72 коп..

Дані про вартість будинку 27 в Харківській області , Дергачівський район, селище міського типу ОСОБА_5 , вул.. Флорінка, 27, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, позивачем та його представником суду не надано.

Як вбачається з позову , ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму боргу 490 271 грн. 26 копійок та моральну шкоду у розмірі 230 400 грн..

Враховуючи вартість нерухомого майна відповідачів , зазначену вище , у випадку задоволення клопотання представника позивача , позов фактично буде забезпечений нерухомим майном , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, що не є співмірним у розумінні вимог ч 3 ст. 152 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з клопотання представника позивача, таке не містить достатнього обґрунтування щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а містить лише незгоду з доводами апеляційної інстанції, викладеними в ухвалі від 05.07.2017 року, якою скасовану ухвалу суду від 31.03.2017 року..

На підставі викладеного та керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя І.В. Іванова