Ухвала

іменем україни

30 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У клопотанні, доданому до касаційної скарги ОСОБА_2 просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на важке фінансове становище.

За правилами, встановленими ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Із касаційної скарги та матеріалів, доданих до неї вбачається, що підстави наведені заявником для звільнення її від сплати судового збору у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ поважні, зважаючи на скрутне фінансове становище, суд вважає можливим задовольнити клопотання та звільнити заявника від сплати судового збору.

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 500519083 від 01 жовтня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 26 324,58 грн, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % річних, строком остаточного повернення до 02 жовтня 2016 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала у зв'язку із чим станом на 25 травня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 21 653,00 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору № 500519083 від 01 жовтня 2014 року, яка станом на 25 травня 2016 року становить 21 653,00 грн, та складається з: заборгованість за кредитом - 14742,37 грн; заборгованість по відсотках - 0,93 грн; заборгованість по комісії - 5 509,70 грн; штраф - 1400,00 грн. Вирішено питання судового збору.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії у розмірі 5 509,70 грн, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір відповідно до умов якого Банк виконав свої зобов'язання, надав грошові кошти відповідачу, однак у порушення умов укладеного договору ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала у зв'язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 17 521,30 грн яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд враховуючи умови кредитного договору, дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для стягнення комісії у розмірі 5 509,70 грн, оскільки банком не надано доказів які передбачають підстави для стягнення вказаної суми, а саме за послуги передбачені умовами кредитного договору.

Доводи відповідача про те, що належним відповідачем у справі є ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», не заслуговують на увагу, оскільки зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитним договором страхова компанія на себе не приймала, а спірні правовідносини виникли саме з приводу виконання кредитного договору, сторонами якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

ст. 8 Закону України «Про судовий збір»,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ