АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1815/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/642/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

в лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів у сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідача за період з 01 грудня 2004 року по 31 грудня 2011 року в розмірі 8220 (вісім тисяч двісті двадцять) гривень 32 копійки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинено, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення аліментів із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2015 року, а також виконавчого листа виданого на його виконання, відклавши його з виконання.

Рішення в частині стягнення аліментів за місяць підлягало до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 6 792 (шість тисяч сімсот дев'яносто дві) гривні 63 копійки пені за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, сплаченого нею при зверненні із позовом в суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 до нього задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень щомісяця, а в стягненні пені за прострочення сплати аліментів відмовити, посилаючись на те, що порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не взяв до уваги, що він вже довгий час не працевлаштований і не має постійних доходів. Також вказує, що у відповідача є нова сім'я, де на утриманні перебувають двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які часто хворіють і значна частина коштів на їх лікування складає щонайменше 2000 2500 грн щомісяця.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Визначаючи аліменти на утримання неповнолітньої дочки, суд першої інстанції виходив з того, що сума аліментів в розмірі 400 (чотириста) гривень на сьогоднішній час є незначною, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів є задовільний. Крім цього, оскільки розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років з 01 січня 2017 року становить 1689 (тисяча шістсот вісімдесят дев'ять) гривень, тому доцільним буде виплата аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень.

Колегія суддів з вказаним висновком суду погоджується, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам і нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до вимог ст. ст. 181, 182, 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 26.09.2002 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.12.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 827. Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Дочка проживає разом із позивачем, що і визнається сторонами спору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, стан здоров'я задовільний, має у власності декілька земельних ділянок, в т.ч. і для ведення садівництва та для ведення особистого селянського господарства. Також за ним зареєстрований автомобіль марки Mersedes-Bens Vito 115 CD (фургон малотоннажний).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів правильно врахував вимоги ст.182 СК України і дійшов обґрунтованого висновку, що слід з відповідача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) гривень.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК (2947-14) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Зі змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Аналізуючи норми глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, а основним завданням є сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Як зазначається в ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача пені за період з 01 грудня 2004 року по 01 січня 2012 року, оскільки за вказаний період виникла заборгованість по аліментах в розмірі 22 289 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят дев'ять) гривень 10 копійок.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 30 листопада 2016 року № 934/16/-22 зазначено, що з урахуванням рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2004 року, відповідно до якого стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 01 грудня 2004 року по 01 січня 2012 року складають 23 539 (двадцять три тисячі п'ятсот тридцять дев'ять) гривень 10 копійок. За період з 01 грудня 2004 року по 01 січня 2012 року сплачено 1250 (тисячу двісті п'ятдесят) гривень, заборгованість по аліментах становить 22 289 (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят дев'ять) гривень 10 копійок.

За період з 01.12.2004р. по 31.12.2011р. на суму заборгованості по аліментах ОСОБА_1 у розмірі 22289,10 грн. нараховано пені у сумі 6792,63 грн.(а.с. 111-116).

Розрахунок пені здійснений за принципом, що сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місця, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Дана позиція узгоджується з правовим висновком ВСУ у справі № 6-11477цс15, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування.

З зазначеним розрахунком погодилися і сторони.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що між ними врегульований спір в частині сплати пені за період з 01.12.2004 по 31.12.2011 шляхом укладення мирової угоди, оскільки як вбачається з мирової угоди, затвердженої ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року, що питання пені за вказаний період не обговорювалося і з цього приводи не укладалося мирової угоди (а.с.8-9).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9