АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_3 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивачка звернулася із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 22 лютого 2010 року працювала у відповідача на різних посадах, коли наказом від 01 квітня 2015 року № 128-П з 03 квітня 2015 року була звільнена з роботи головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва адміністративно-господарського департаменту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату).

Зазначала, що у відповідача відбулась зміна в організації виробництва і праці, яка не є підставою для звільнення. Позивачці були запропоновані посади, які не відповідають кваліфікаційним вимогам. У новоствореному господарському департаменті та підрозділах відповідача, розташованих в інших регіонах, вакантні посади не пропонувались.

Зокрема не були запропоновані посади: головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва - на час перебування у відпустці по догляду за дитиною іншого працівника (ОСОБА_4.); головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва господарського департаменту (звільнено ОСОБА_5.).

Відповідач не погодив питання наступного звільнення працівників за три місяці до проведення такого із виборним органом первинної профспілкової організації, а позиція останньої була упередженою.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просила скасувати наказ № 128-П від 01 квітня 2015 року та поновити її на роботі на посаді головного фахівця відділу помічників,референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва адміністративно-господарського департаменту, стягнути із відповідача на свою користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 03 квітня 2015 року до дня поновлення на роботі з розрахунку 263.15 грн. за день вимушеного прогулу, 10 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, витрати на правову допомогу, допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць. (т.1 а.с.1-8)

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що позивачці були запропоновані вакантні посади від яких вона відмовилась, скорочення чисельності працівників було проведено правомірно. (т.1 а.с.41-43, 210-211, 219-220 т.2 а.с.181-188)

Представник третьої особи проти позову заперечував. (т.2 а.с.224-230)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року в позові ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк», третя особа ОСОБА_3 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено. (т.3 а.с.5-13)

В апеляційній скарзі позивачка зазначила, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення заявлених вимог. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин і доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову і дійшов помилкового висновку про відмову у його задоволенні. (т.3 а.с.19-22)

В судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_6 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Позивачка ОСОБА_2 була сповіщена врученням повістки її представнику ОСОБА_6 (т.3 а.с.44-47)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Оскільки обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Відповідна правова позиція міститься і постановах Верховного Суду України від 1 квітня 2015 р. у справі N 6-40цс15 та від 1 липня 2015 року у справі № 6-491цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Судом встановлено, що з 22 лютого 2010 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу і працювала у відповідача на різних посадах. (т.1 а.с.25-30, 59)

19 січня 2015 року і 03 лютого 2015 року Правлінням АБ «Укргазбанк» було прийнято рішення про зміни в організаційній структурі головної установи Банку, зокрема скорочення чисельності посад. (т.1 а.с.63-70)

03 лютого 2015 року відповідачем був виданий наказ № 65 про скорочення з 03 квітня 2015 року штату працівників згідно із Додатком, у т.ч. зазначено посаду яку обіймала позивачка. (т.1 а.с.71-77)

03 лютого 2015 року ОСОБА_2 була попереджена відповідачем про наступне звільнення під особистий підпис. (т.1 а.с.78)

З часу попередження про наступне звільнення, відповідач запропонував позивачці наявні у відповідача вакантні посади (усього - 264 вакантні посади), що підтверджується письмовими листами з пропозицією посад, найменування підрозділу, розміру посадового окладу та кваліфікаційних вимог, проте позивачка відмовилась від запропонованих посад про що свідчить її підпис із записом про незгоду із запропонованими посадами. (т.1 а.с.79-96, 107-116)

18 лютого 2015 року відповідач спрямував запит до профспілкового комітету Банку про надання згоди про наступне вивільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, додавши перелік посад і працівників, зокрема і посаду, яку обіймала позивачка.(т.1 а.с.97-98)

За протоколом № 3 від 20 березня 2015 року засідання профспілкового комітету ПАТ АБ «Укргазбанк» надано попередню згоду на вивільнення працівників, у т.ч. і ОСОБА_2 (т.1 а.с.99-103)

Наказом від 01 квітня 2015 року № 128-П з 03 квітня 2015 року була звільнена з роботи головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва адміністративно-господарського департаменту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату). (т.1 а.с.117)

Відповідно до положень ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Оцінивши наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено скорочення штату працівників та дотримано положень ст. 49-2 КЗпП України.

Наказом від 23 лютого 2015 року № 73-П ОСОБА_5 була звільнена з посади головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва департаменту господарського забезпечення. Займана нею посада підлягала скороченню. (т.1 а.с.104-105, 160-170)

Посада головного фахівця відділу помічників, референтів та секретарів управління забезпечення документообігу та роботи керівництва не була вакантною, оскільки її займав інший працівник на час перебування у відпустці по догляду за дитиною працівника (ОСОБА_4.).Займана нею посада також підлягала скороченню (т.1 а.с.106, 160-170)

Тому, колегія суддів відхилила посилання апелянта на те, що їй не були запропоновані вказані посади.

Доводи апелянта про те, що відповідач не запропонував ОСОБА_2 інші вакантні посади колегія суддів відхилила, оскільки ці посади не були запропоновані за кваліфікаційними вимогами (економічна освіта, досвід роботи в обслуговуванні і продажу банківських продуктів, супроводження виданих кредитів, реструктуризація та робота з проблемною заборгованістю тощо), а позивачкою не наведено доказів на спростування доводів відповідача щодо відсутності у неї відповідної кваліфікації і досвіду роботи та, відповідно, права на зайняття цих посад. (т.2 а.с.232-235)

Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивачки з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошової компенсації моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Посилання апелянта на процесуальні порушення допущені судом першої інстанції, колегія суддів відхилила з огляду на положення частини 2 ст. 308, частини 3 ст. 309 ЦПК України, оскільки такі не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/6187/2017

Унікальний номер 760/8659/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Кізюн Л.І.

Доповідач Левенець Б.Б.