У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що є він власником квартири АДРЕСА_1. 19 липня 2016 року його квартиру було залито водою з вини власника квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_5, яка проживає поверхом вище.

20 липня 2016 року комісією ВК ЖРЕП складений акт, відповідно до якого причиною залиття був відкритий кран системи водопостачання у квартирі НОМЕР_1.

Внаслідок залиття квартири позивачу завдана майнова і моральна шкода, тому просив стягнути з відповідачки 12 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 2 200 грн на відшкодування майнової шкоди та 700 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року скасовано у частині вирішення спору про відшкодування майнової шкоди і витрат на правову допомогу, ухвалено нове рішення про задоволення даних вимог. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 11 930 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 400 грн витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд .

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 19 липня 2016 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу, про що складений акт від 20 липня 2016 року, відповідно до якого причиною залиття квартири позивача був відкритий кран системи водопостачання, який квартиронаймач квартири НОМЕР_1 ОСОБА_5 забула закрити (а. с. 15).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, суди зробили правильний висновок, що залиття квартири відбулося з вини відповідачки, а тому наявні правові підстави для відшкодування позивачу спричиненої внаслідок цього шкоди, у тому числі і моральної шкоди.

Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості поточного ремонту квартири АДРЕСА_1 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття, і відновлення конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів в приміщеннях квартири в діючих цінах на момент проведення дослідження, склав 11 930 грн (а. с. 10−13).

Cуд першої інстанції помилково виключив з кошторисного розрахунку вартість матеріалів та робіт пов'язаних з придбанням та заміною ламінату, та вважав, що відшкодуванню позивачяу підлягає лише вартість робіт і матеріалів по фарбуванню стін, улаштуванню плінтусів, заміні пошкоджених деталей кухонних меблів, а всього на суму 2 200 грн. При цьому суд послався на покази свідків, які підтвердили, що на підлозі у кухні позивача постелена кахельна плитка, а також відомості щодо площі кухонної кімнати в квартирі позивача, які містяться у технічному паспорті 8,5 кв. м, що не відповідає змісту акту складеного ВК ЖРЕП.

Із технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що площа кухні становить 8,5 кв. м. (а. с. 8, 9). Сам позивач не заперечував, що у названому приміщенні на підлозі покладена кахельна плитка. Разом з тим він пояснив, що на момент залиття його квартири в ній відбувався ремонт, який включав і реконструкцію приміщення з облаштуванням кухні-студії, а тому були частково знесені перегородки між колишнім приміщенням кухні, коридором і житловою кімнатою, яка прилягає до кухні, і в яких був постелений ламінат, що зазнав ушкоджень внаслідок залиття. Вказані обставини відповідачкою не спростовані. Покази свідків, на які послався суд першої інстанції не суперечать наведеному, оскільки обидва свідки підтвердили той факт, що в приміщенні кухні підлога облаштована плиткою, а в коридорі і кімнаті постелений ламінат, який від залиття водою набух.

Крім того, в акті, складеному після залиття квартири позивача, вказана площа пошкодженої підлоги з ламінату 20 кв. м. (а. с. 15), що фактично відповідає змісту кошторису, в якому ця площа визначена спеціалістом, що проводив огляд і оцінку, у 20,4 кв. м, а витрати з відновлення вказаного покриття становлять 9 730 грн (а. с. 10−14).

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково. Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у нескасованій апеляційним судом частині залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року та рішення Малинського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року у нескасованій апеляційним судом частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.