Справа № 369/4826/17
Провадження № 2/369/2552/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Завойській В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Садового товариства «Мрія» про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Садового товариства «Мрія» про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 09 лютого 2016 року померла його мати ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги є він - ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4, який від своєї частки в спадщині відмовився на користь ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, СТ «Мрія», цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва.

Нотаріус П'ятої київської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у прийнятті спадщини за законом, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначену земельну ділянку.

Земельна ділянка площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, СТ «Мрія» була отримана ОСОБА_3 у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2004 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 2-263. Однак ОСОБА_3 за життя не встигла оформити державний акт на право власності на дану земельну ділянку та провести державну реєстрацію права власності.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, СТ «Мрія» з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення садівництва.

В подальшому до суду надійшла заява у якій представник позивача ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги і просив суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, з цільовим призначенням земельної ділянки: для ведення садівництва/

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надано заяву представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача і представника позивача, поданий позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 лютого 2017 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 364208. ОСОБА_3 доводилася матір'ю позивачу по справі ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЯО № 268430.

Відповідно до спадкової справи № 237/2016 до майна померлої 09 лютого 2016 року ОСОБА_3, копія якої наявна в матеріалах справи, спадкоємцями першої черги після її смерті є її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які у встановлений законодавством строк подали заяви про прийняття спадщини.

09 серпня 2016 року брат позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 - подав заяву, у якій відкликав попередню заяву про прийняття спадщини за законом. Також ОСОБА_4 було подано заяву про відмову від належної йому частини спадщини, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_3.

ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_5 земельну ділянку розташовану на території с. Лісне СТ «МРІЯ» Києво-Святошиинського району Київської області, площею 0,0559 гектарів, переданої для ведення садівництва, яка належала ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- КВ № 075556, виданого ОСОБА_2 сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області 06 квітня 2000 року на підставі рішення виконкому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 835.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Лісне, СТ «Мрія», однак державний нотаріус П'ятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, СТ «Мрія», цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва.

Як зазначав позивач ОСОБА_1, за час свого життя померла ОСОБА_3 не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та виготовити на своє ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з вимогами п. «Б», «Г» ст. 81 ЗК України право власності на земельні ділянки набувається на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, або на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та успадкувала земельну ділянку після смерті чоловіка ОСОБА_5.

Позивач по справі ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 і тому до нього перейшли всі права та обовязки, що належали померлій на момент смерті. Так, на момент смерті їй належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Лісне, СТ «Мрія» що в свою чергу означає перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом до особи, що прийняла спадщину.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки таке право спадкодавця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч. 6 ст. 11, ст. 1216, ч. 1 ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1261, ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, п.п. «Б», «Г» ст. 81 Земельного кодексу України, , ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована на території с. Лісне, СТ «Мрія», Києво-Святошинського району Київської області, переданої для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті 09 лютого 2016 року ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.