Справа № 675/546/17
Провадження № 2/675/392/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2017 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Кущука А.О., сторін та інших осіб, які беруть участь в справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідач: ОСОБА_3,

третьої особи: не зявилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4

про визнання незаконним та скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення №29 від 11.11.2016 року про відмову у визнанні частини присадибної земельної ділянки по вул. Горинська, 49 двором загального користування між будинками №№47, 49, 51 по вул. Горинська.

Позовні вимоги обгрунтовуються наступним.

Так, позивач вказує, що Рішенням № 29 від 11 листопада 2016 року Ізяславської міської ради Хмельницької області 17 сесії 7 скликання «Про визнання частини присадибної земельної ділянки двором загального користування» йому, незважаючи на погодження 06.10.2016 року комісією з питань землеустрою, земельних відносин, містобудування та екології, відмовлено у визнанні частини присадибної земельної ділянки по вул. Горинська, 49, м. Ізяслав двором загального користування між будинками №№ 47,49, 51 по вул. Горинська.

На думку позивача таке рішення порушує його законні права та інтереси, і з врахуванням приписів ст. 26 Закону України «Про місцеве саморядування», ст.ст. 116, 125, 126, 153 ЗК України, ст.ст. 21, 393 ЦК України підлягає скасуванню, так як прийняте без належного правового обгрунтуванння, без його повідомлення та його участі особисто чи через представників.

Зазначає і те, що таке рішення прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення, недобросовісно та нерозсудливо, воно погіршує його становище, оскільки є людиною похилого віку, обмежує у вільному доступі до свого будинку.

Ухвалою суду від 20.04.2017 року в судовому засіданні на підставі клопотання представника відповідача було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4.

У судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю на підставах, викладених у позовній заяві та просили суд визнати незаконним та скасувати оспорюване у справі рішення відповідача.

Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнала у повному обсязі, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним. Пояснила суду, що Ізяславська міська рада приймаючи оскаржуване у справі рішення діяла у порядку та спосіб передбаченому чинним законодавством.

На думку представника відповідача рішення Ізяславської міської ради від 11.11.2016 року № 29, відповідно до якого відмовлено позивачу у визнанні частини присадибної земельної ділянки по вул. Горинська, 49, двором змагального користування між будинками № 47, № 49, № 51 по вул. Горинська, жодним чином не порушує його прав.

Звертала увагу суду, що земельна ділянка по вул. Горинська, 49 перебуває в користуванні гр. ОСОБА_4, як спадкоємця майна та майнових прав померлих батьків, яким належав житловий будинок.

Зазначала і те, що намагаючись задовольнити свої потреби у підході до господарських споруд по вул. Горинська, 47, з метою їх обслуговування за рахунок частини присадибної земельної ділянки, що перебуває в користуванні гр. ОСОБА_4 позивач фактично зловживає правом. Забезпечення підходу до погреба на присадибній земельній ділянці позивача необхідно передбачати при його будівництві, а не за рахунок іншої присадибної земельної ділянки.

Крім того вказувала, що посилання у позовній заяві на порушення порядку розгляду та прийняття оспорюваного рішення не грунтуються на нормах чинного законодавства.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала на відсутність правових підстав для задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показазання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилом ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч.1-4, ч.6 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, обравши відповідний спосіб захисту (ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що Рішенням Ізяславської міської ради Хмельницької області №29 від 11.11.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у визнанні частини присадибної земельної ділянки по вул. Горинська, 49 двором загального користування між будинками №№47, 49, 51 по вул. Горинська.

Письмове обгрунтування відмови було викладено у відповіді Ізяславської міської ради Хмельницької області №742 від 15.11.2016 року.

У ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем житлового будинку по вул. Горинська, 49, що стверджено належними та допустимими доказами, і фактично не оспорювалося сторонами по справі.

Земельна ділянка по вул. Горинська, 49 перебуває в користуванні ОСОБА_4, як спадкоємця майна та майнових прав померлих батьків, яким належав житловий будинок.

При цьому, згідно письмової заяви ОСОБА_4 від 08.11.2016 року, що не заперечувалося останньою у судовому засіданні, вбачається, що жодних перешкод позивачу у вільному доступі до його будівель не чиниться, обумовлюється лише право третьої особи на не створенні їй перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом виведення води, даху будівель на таку ділянку, складання дров на проході будинку.

Разом з тим, суд погоджується з покликанням представника відповідача, що питання щодо обслуговування будівель за рахунок сусідніх земельних ділянок вирішуються відповідно до Глави 16 Земельного кодексу України «Право земельного сервітуту».

Суд констатує і те, що за житловими будинками № 47, № 49, № 51 по вул. Горинська уже закріплені земельні ділянки, які необхідними для їх обслуговування.

Слід врахувати і те, що чинне законодавство України не містить визначення поняття «двору загального користування».

Тим самим, покликання позивача на приписи ст. 152 ЗК України не заслуговують на увагу, так як останній не являється власником земельної ділянки по вул. Горинська, 49 в м. Ізяслав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд врахував також наступне.

Згідно ст. 2. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

У відповідності до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пункт 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні'" передбачає, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відносяться питання про вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частина 17 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні'" визначає, що сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Як вбачається з матеріалів справи звернення ОСОБА_1 було розглянуто постійною комісією з питань землеустрою, земельних відносин, містобудування та екології, а також на сесії Ізяславської міської ради, про що позивач повідомлявся листом від 07.10.2016 року вих. № 657, що стверджується реєстром поштових відправлень Ізяславської міської ради з відтиском поштового штемпеля «10.10.16».

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні'" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації (ч. 10 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні'").

Слід констатувати, що висновки і рекомендації постійних комісій ради не є обовязковим для сесії відповідної ради.

Суд вважає, що позивачем не доведено незаконність оспорюваного рішення, водночас, відповідачем обставини на які покликається ОСОБА_1 спростовано.

Згідно показань, допитаних в ході розгляду свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушень права позивача оспорюваним рішенням Ізяславської міської ради також не встановлено.

Виходячи з наведеного, недоведеність обставин, на які посилався позивач в обґрунтування предявленого позову, є підставою для відмови в його задоволенні у повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачами, у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Ізяславський районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Король