АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1203/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Таратін В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г., Фетісової Т. Л.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» про встановлення нікчемності правочину,

в с т а н о в и л а :

22 вересня 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування якого вказав, що 22 серпня 2007 р. між АКІБ «Укрсиббанк» в особі начальника Відділення № 104 Обідіна О.М. та ОСОБА_6 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Банк надав Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Відповідно п. 1.2 договору встановлено строк кредитування, який складає 132 місяці.

Позивач вважає, що начальник відділення № 104 Обідін О.М., який підписав договір про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2007 р., не мав необхідного обсягу повноважень та цивільної дієздатності. Крім того, оспорюваний договір не скріплений належною печаткою Банку.

Позивач, посилаючись на невідповідність укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» в особі начальника Відділення № 104 Обідіна О.М. та ним особисто 22 серпня 2007 р. за №0, договору про надання споживчого кредиту, нормам ст.ст. 203, 207, 218, 220 ЦК України, просить визнати його нікчемним відповідно до вимог ч.2 ст.215 ЦК та ч. 2 ст. 1055 ЦК України.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2017 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_6 оскаржив його шляхом подачі апеляційної скарги в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мали істотне значення для справи, невідповідність висновків суду реальним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю та встановити нікчемність правочину, а саме договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 серпня 2007 р. укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» особі начальника Відділення № 104 Обідіна О.М. та ним.

При цьому зазначив, що на його переконання суд першої інстанції не взяв до уваги обставини та підтверджуючі їх докази, на які він послався у позовній заяві та не навів мотивів, з яких він виходив, не проаналізував які з доказів взяті до уваги, а які ні та не вказав чому не застосував до спірних правовідносин нормативно - правові акти, на які послався позивач.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання даного правочину нікчемним, оскільки при його укладенні було дотримано всіх вимог чинного законодавства.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Водночас, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 22 серпня 2007 р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту 175 000,00 (сто сімдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів.

В свою чергу, позивач звертаючись в суд з даним позовом послався на положення ст. ст. 203, 207, 218, 220 ЦК України, а також ч.2 ст.215 ЦК та ч. 2 ст. 1055 ЦК України, як на правову підставу своїх вимог, а обґрунтовуючи вимоги про встановлення нікчемності правочину, зауважив, що начальник відділення № 104 АКІБ «Укрсиббанк» Обідін О.М., який підписав договір про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2007 р., не мав необхідного обсягу повноважень та цивільної дієздатності. Крім того, оспорюваний договір не скріплений належною печаткою Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків нікчемності правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що договір є нікчемним, якщо його недійсність прямо передбачена законом, а вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

У зв'язку з наведеними обставинами, подаючи відповідний позов, позивачу необхідно було довести, що спірний правочин є нікчемним, чого він не зробив.

На противагу зазначеного зі змісту оспорюваного договору про надання кредиту, вбачається, що він укладений у письмовій формі, в ньому викладені всі істотні умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.

Також з його змісту вбачається, що позивач підтвердив своїм особистим підписом, факт ознайомлення та відповідно виявив згоду з умовами договору, а також з графіком повернення кредиту, в якому останній також поставив свій підпис. Факт ознайомлення позивача з усіма істотними умовами кредитного договору також підтверджується п. 7.12 цього договору, де зазначено, що він ознайомився з такими умовами попередньо, до його підписання. Крім того кожна сторінка договору скріплена відтиском відповідної печатки бануц.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Таким чином, кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі, який він не оспорює, є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Щодо тверджень позивача про відсутність необхідного обсягу повноважень начальник відділення № 104 АКІБ «Укрсиббанка» Обідіна О.М., який підписав договір про надання споживчого кредиту від 22 серпня 2007 р., а також те, що договір не скріплений належною печаткою Банку, то вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відповідно до копії наказу № 13-ВК від 12 січня 2006 р. Обідін О.М. прийнятий з 12 січня 2006 р. на постійну роботу на посаду начальника відділення № 104 АКІБ «УкрСиббанк». (а.с.114).

Згідно до Положення про відділення № 104 АКІБ «Укрсиббанк» відділення є структурною одиницею банку (п.1.4); в договірних відносинах із юридичними та фізичними особами виступає від імені АКІБ «Укрсиббанк» на основі цього Положення та у межах повноважень довіреності, яка видана начальнику відділення (п.1.6); начальник відділення діє на підставі довіреності, видної банком (п.4.3).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності «Укрсиббанк» уповноважив начальника відділення № 104 АКІБ «Укрсиббанк» Обідіна О.М. на території Черкаської області на надання кредитів юридичним і фізичним особам. (п.1.3 Довіреності). (а.с.115).

Щодо скріплення договору на переконання позивача неналежною печаткою, то дана обставина не може слугувати підставою для визнання його недійсним.

Таким чином оспорюваний позивачем договір вчинено у письмовій формі, підписаний начальником відділення № 104 АКІБ «Укрсиббанк», що діяв на підставі довіреності, виданої банком, та скріплений печаткою відділення, при його укладенні дотримано всіх істотних умов кредитного договору, щодо предмету, ціни та строку його дії, а також порядку отримання і розмір процентів.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження правомірності заявлених в позові вимог, з огляду на те, що оспорюваний правочин відповідає всім вимогам чинного законодавства і підстав для встановлення його нікчемності немає.

При цьому, доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :