Справа № 212/455/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Борис О.Н., за участі: секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення суми стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом у січні 2017 року, який під час розгляду у суді двічі уточнювала та просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, збільшивши до 1610 грн щомісяця та стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , до закінчення навчання, у розмірі 1610 грн . В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.09.2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох дітей та на її утримання, у фіксованому розмірі 600 грн. на дітей та 200 грн. на дружину, щомісячно.

Позивач просить змінити розмір аліментів стягнутих з відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8, посилаючись на те, що дитина є ученицею Криворізького навчально-виховного комплексу № 35 «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - багатопрофільний ліцей «Імпульс», відвідує школу мистецтв № 1 м. Кривого Рогу, де щомісячна плата становить 90 грн., а також центр навчання молоді «Лідер», щомісячно плата становить 250 грн. У звязку із значними витратами, розмір аліментів встановлений рішенням суду від 23.09.2008 року є недостатнім, тому просить збільшити їх розмір з 600 гр. до 1610 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1610 грн. щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку за умови навчання у навчальному закладі, на утримання сина ОСОБА_9, який навчається у Криворізькому гірничо-електромеханічному коледжі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 850 грн., щомісячно, та на утримання повнолітнього сина в сумі 600 грн., щомісячно. При цьому зазначив, що аліменти присуджені судовим рішенням сплачує своєчасно та щомісячно, при цьому у добровільному порядку купує дітям одяг, взуття та інші необхідні речі. Крім того, розмір його доходу є нерегулярним та мінливим, в середньому становить близько 2000-2500 гривень на місяць, тому за матеріальним станом не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який зазначає позивач.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як убачається з копії виконавчого листа що міститься в матеріалах справи (а.с. 31), з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісячно, до повноліття дітей, проводячи стягнення на користь матері ОСОБА_5

Крім цього, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на її утримання, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_8 трирічного віку, тобто до 24.04.2010 року. Вказане підтверджено копію виконавчого листа від 23.09.2008 року (а.с. 32).

Судом встановлено, ОСОБА_5 працює заступником директора комерційного в ПАТ «Криворіжхліб» з 01.02.2014 року по теперішній час (а.с. 73). Згідно витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с. 69).

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, позивач просить збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів, у звязку із погіршенням її матеріального стану викликане тим, що щомісячний розмір її доходу є мінімальним, а саме 3200 гривень заробітної плати та 600 гривень - загальний розмір аліментів, при цьому неповнолітня дочка відвідує школу мистецтв та центр навчання молоді, де навчання є платним, що потребує додаткових витрат. Окрім зазначеного, на її утриманні є син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у 2016 році досяг повноліття, тому на його утримання відповідач припинив сплачувати аліменти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, враховуючи викладене, вирішуючи позовні вимоги позивача про зміну розміру аліментів на виконання вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України, ст.ст. 182, 192 СК України суд вважає, що оскільки батьки несуть однакову відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини, а для нормального існування та забезпечення дитини розмір коштів на її утримання повинен що найменше досягати розміру прожиткового мінімуму, тож суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 850 гривень, щомісячно з урахуванням того, що збільшення розміру аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання щодо другої вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований ФОП (а.с. 69), стабільного заробітку не має.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, повнолітній ОСОБА_6 ОСОБА_9 навчається на 4 курсі денної форми навчання у ДВНЗ «Криворізький національний університет «Гірничо-електромеханічний коледж», строк навчання становить з 01 вересня 2013 року до 30.06.2017 року (а.с. 17), відповідно вимога позивача є обґрунтованою і відповідає ст. 199 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом та не спростовано сторонами у судовому засідання, відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід, тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів повинен бути присуджений у твердій грошовій сумі, проти чого також не заперечував відповідач у судовому засіданні.

При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи майновий стан відповідача, обов'язок обох батьків по утриманню повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, дійшов висновку, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі 600 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 212, 214-215, 368 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення суми стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_5, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти в розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_5, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2017 року, до досягнення ним 23-річного віку, за умови навчання у навчальному закладі.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: О. Н. Борис