Справа № 381/4931/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/2419/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 46 27.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВолохова Л.А., Журби С.О.,
при секретаріСпеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фастівської міської ради на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Фастівської міської ради про визнання незаконним, скасування рішення міської ради та про визнання договору оренди укладеним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_5 звернувся з позовом до Фастівської міської ради про визнання незаконним, скасування рішення міської ради та про визнання договору оренди укладеним.

В обґрунтування позову вказував, що він є власником магазину по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу об'єкта державної власності групи "А" біля магазину "Універсам" від 17.09.2004 року.

Магазин розміщений на земельній ділянці площею 0,1470 га, яка перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 01.03.2011 року.

Вказана земельна ділянка зареєстрована в управлінні держземагенства у Фастівському районі за №00040. Маючи намір продовження договору оренди, позивач звернуся до відповідача з заявою від 20.10.2015 року про продовження договору оренди зазначеної земельної ділянки, але отримав відповідь від 17.11.2015 року та 24.12.2015 року про те, що вказане питання було розглядом на засіданні ради. однак рішення не було прийнято, в зв'язку з недостатьньою кількістю голосів.

Позивач втретє звернувся до відповідача 04.01.2016 року і отримав аналогічну відповідь.

16.02.2016 року позивач знову звернувся з листом про продовження договору оренди і отримав відповідь, що міською радою прийнято рішення про припинення права користування земельною ділянкою. Вподальшому в дане рішення внесено зміни про припинення права користуванння земельною ділянкою на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_5

Вважає, що вказане рішення прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Фастівської міської ради № 5/20-XVIII-VII від 06.10.2016 року про внесення змін до рішення Фастівської міської ради №28/28-IX-VII від 03.03.2016 року «Про припиненняправа користування земельною ділянкою на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_5» та визнати договір оренди укладеним.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Фастівської міської ради від 06.10.2016 року № 5/20-ХУШ-УІІ "Про припинення права користування земельною ділянкою на умовах оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_5"

Зобов'язано Фастівську міську раду Київської області поновити дію договору оренди земельної ділянки площею 0,1470 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на умовах визначених в даному договорі.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Фастівської міської ради просить рішення суду скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Пунктами 3.1., 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питань, пов'язаних з підвідомчістю справ у спорах, що виникають із земельних відносин, господарським судам слід враховувати викладене в п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Відповідно до п.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження суд має з'ясувати, чи є спір приватноправовим або публічно-правовим, чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності, тощо.

Згідно із роз'ясненнями, що надані в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" з подальшими змінами передбачено, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами, в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір між ФОП ОСОБА_5 і Фастівськоїю міською радою, який виник із земельних відносин, тобто носить приватно-правовий характер та підлягає розгляду у судах господарського судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції даних положень закону не застосував, рішення суду підлягає скасуванюю з закриттям провадження у справі.

Керуючись ч.1 п.1 ст. 205, ч.1 ст. 310 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фастівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом за позовом ОСОБА_5 до Фастівської міської ради про визнання незаконним, скасування рішення міської ради та про визнання договору оренди укладеним - закрити.

Роз'яснити зацікавленим сторонам у справі їх право на звернення до Господарського суду Київської області для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Л.А.Волохов

С.О.Журба