Справа № 363/4884/15-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/2976/17 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 18 06.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Лівінського С.В., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання договору, -

встановила:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору НОМЕР_1 від 03.11.2006 року про відкриття рахунку та обслуговування платіжної картки з кредитним лімітом «Фінансовий» на суму 15 000 грн., укладеного між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк».

У січні 2017 року змінив позовні вимоги, просив встановити факт невиконання відповідачем пунктів 1.2, 2.1 та 2.2 договору про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки НОМЕР_1 від 03.11.2006 року, розірвати зазначений договір у зв'язку із невиконанням банком істотних умов договору з моменту укладення договору та припинити зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він 20 листопада 2012 року отримав повідомлення від ПАТ КБ «Приватбанк», з якого дізнався про існування кредитних зобов'язань за договором НОМЕР_1 від 03.11.2006 року, укладеного між ним та відповідачем. Ознайомитись з текстом даного договору позивач зміг лише у Вишгородському районному суді в листопаді 2013 року, коли розглядалась справа за позовом відповідача до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. При ознайомленні із фотокопією договору позивач виявив, що договір не містить номера рахунку та номера платіжної картки. Вказав, що передбаченої даним договором платіжної картки як платіжного інструменту для розпорядження коштів на картрахунку не отримував.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт невиконання пунктів 1.2, 2.1 та 2.2. Договору про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки НОМЕР_1 від 03.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з боку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Розірвано договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки НОМЕР_1 від 03.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», у зв'язку із невиконанням банком істотних умов договору з моменту укладення договору.

Припинено зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки НОМЕР_1 від 03.11.2006 року.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 03.11.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір НОМЕР_1 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки з кредитним лімітом «Фінансовий» на суму 15 000 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору для здійснення розрахункових операцій (отримання готівки, розрахунок за товари, перерахування коштів на інші рахунки тощо) банк відкриває клієнту картковий рахунок і випускає клієнту платіжну картку. Тип картки - ЕС/МС Platinum Personal, вид картки особиста міжнародна, строк дії - один рік, валюта рахунку - гривня, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема, з правочинів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, як правило, ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Невиконання або виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору (пп. 1 п.1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд вважає, що відповідач не виконав умови договору про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 03.11.2006 року, адже в порушення п.1.1 не випустив позивачу платіжної картки.

Ст.1069 ЦК передбачено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч.2 ст. 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (статті 1046-1053) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Разом із тим, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ст.1051 ЦК України передбачає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Ст.1075 ЦК України зазначає, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

У зв'язку із невиконанням банком обов'язку, передбаченого п.1.1 договору, позивач позбавлений можливості здійснювати свої права, як це передбачено п.1.2 та 2.1, 2.2 договору, що є підставою для розірвання договору.

Згідно з постановою Національного Банку України № 137 від 19.04.2005 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням», а також Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакціях, чинних на момент укладення договору), передбачено, що держатель платіжної картки - фізична особа - клієнт або довірена особа клієнта, яка на законних підставах використовує платіжну картку (її реквізити) для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції з її застосуванням; особиста картка - платіжна картка, емітована на ім'я клієнта - фізичної особи, що не є суб'єктом господарювання (п.1.5 Постанови, ст.1.4 Закону); платіжна картка є власністю емітента і надається клієнту або його довіреній особі відповідно до умов договору з клієнтом (п.2.2 Постанови); а пункти 2.4, 2.5 Постанови зазначають, що укладення договору про надання та використання платіжної картки здійснюється згідно із законодавством України та правилами платіжної системи. Цей договір може включати умови, що визначають порядок відкриття картрахунку і порядок надання та використання платіжної картки. Допускається укладення окремого договору про відкриття картрахунку.

Перед укладенням договору емітент зобов'язаний ознайомити клієнта з умовами одержання платіжної картки, переліком необхідних документів, тарифами на обслуговування та правилами користування платіжною карткою. Ця інформація має бути викладена в доступній формі та розміщуватись у доступному для клієнтів місці, а також надаватися в письмовій або електронній формі клієнтам та їх довіреним особам на їх вимогу.

Відповідач не виконав дані вимоги Закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах та ухвалене відповідно до чинного законодавства. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту отримання позивачем картки та грошових коштів.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що факт отримання кредитних коштів і користування ними ОСОБА_2 встановлено при розгляді іншої справи та не підлягає доказуванню у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Колегія суддів критично ставиться до даного твердження, зі змісту рішення Апеляційного суду Київської області від 13 червня 2013 року у справі №2-309/13 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за ос пореним договором убачається, що обставини отримання ОСОБА_2 платіжної картки судом не досліджувались і не встановлювались.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Лівінський С.В.

Матвієнко Ю.О.