Провадження №4-с/760/49/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Калашнік Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із вищезазначеною скаргою, в якій просить суд:

поновити строк на оскарження бездіяльності державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року,

визнати бездіяльність державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року - неправомірною,

зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві (вул. О. Бальзака, 64, м. Київ, 02232, ) зняти арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4077434), що належить ОСОБА_1, накладений на підставі постанови серія АЕ № 677954 від 13 листопада 2006 року відділом Державної виконавчої служби Деснянського району міста Києва (наразі - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві), та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 17 листопада 2006 року о 18:32:15.

Скарга обгрунтована тим, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Деснянського району м. Києва (Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві) перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови Солом'янського районного суду міста Києва по справі № 3-9643-1/06 від 02 серпня 2006 року про стягнення 26 145,45 грн.

Зазначено, що 13 листопада 2006 року, з метою забезпечення виконання постанови Солом'янського районного суду міста Києва, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві виніс постанову АЕ 677954, якою накладено арешт на невизначене майно, все майно скаржника, а 17 листопада 2006 року нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори на підставі вказаної вище постанови державного виконавця зареєстрував арешт на невизначене майно, все майно у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4077434).

Скаржник вказав, що 05 жовтня 2016 року Солом'янським районним судом міста Києва було складено довідку про те, що матеріали судової справи № 3-9643-1/06 знищені на підставі Наказу ДСА, затвердженого 11 лютого 2010 року № 22 Міністерством юстиції України від 03 березня 2010 року № 201/17496 «Про затвердження переліку судових справ та документів із зазначенням строків зберігання, відібрані для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, справи опису про відбір для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду».

Скаржник посилався на те, що не має об'єктивної можливості отримати відомості щодо обставин розгляду справи № 3-9643-1/06, у тому числі підстав відкриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та мотивів прийняття судового рішення.

Пояснено, що 20 жовтня 2016 року на звернення представника скаржника відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві складено відповідь, в якій зазначається, що відкриті виконавчі провадження, при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, боржником у яких виступає ОСОБА_1, у відділі на виконанні не перебувають. Крім того, у відповіді зазначено, що при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено відсутність наявної інформації щодо вищевказаної постанови (серія АЕ № 677954).

Скаржник вказав, що Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві у вказаній відповіді зазначено, що провадження, в межах якого винесено постанову серія АЕ № 677954 було знищено у зв'язку зі спливом строку зберігання (3 роки) як завершене. А також було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав (зняття арешту з майна) до суду.

Скаржник в судове засідання не з'явився, від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в скарзі підтримав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, скаржник просить поновити строк на оскарження бездіяльності державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року.

На підтвердження поважності пропуску строку на оскарження дій скаржник посилається на те, що 08 листопада 2016 року представником скаржника було отримано Інформаційну довідку № 72579072, з якої скаржник і дізнався про наявність арешту на все майно, що йому належить. 09 листопада 2016 року задля захисту прав скаржника, останній звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві зняти зазначений вище арешт, однак, ухвалою від 01 грудня 2016 року суддею Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у справі.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе поновити пропущений строк на оскарження бездіяльності державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві.

Що стосується вимог позивача про визнання бездіяльності державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна скаржника, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року - неправомірною, та зобов'язання Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві зняти арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4077434), що належить скаржнику, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Деснянському Бутевою О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.11.2016 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів скарги, вказана постанова була винесена державним виконавцем при примусовому виконанні постанови 3-9643-1, виданої 02.08.2006 Солом'янським районним судом міста Києва про конфіскацію автомобіля «Jeep Vrangler» ОСОБА_1, а в разі його відсутності стягнути 26 145,45 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 НОМЕР_1, на невизначене майно, все майно, що належить ОСОБА_1 на підставі постанови ВДВС Деснянського р-ну м. Києва вик. Бутова, ае 677954 від 13.11.2016, 17.11.2006 зареєстровано арешт нерухомого майна реєстратором: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора (реєстраційний номер обтяження 4077434) (а.с. 8).

Згідно відповіді Солом'янського районного суду м. Києва від 05.10.2016, справа про адміністративне правопорушення №3-9643-1/06 відносно ОСОБА_1 знищені на підставі Наказу ДСА, затвердженого 11 лютого 2010 року № 22 Міністерством юстиції України від 03 березня 2010 року № 201/17496 «Про затвердження переліку судових справ та документів із зазначенням строків зберігання, відібрані для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, справи опису про відбір для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду» (а.с. 10).

Згідно відповіді начальника відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві №05-Н від 20.10.2016, відкриті виконавчі провадження, при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, боржником у яких виступає ОСОБА_1, у відділі на виконанні не перебувають, при перевірці Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено відсутність наявної інформації щодо вищевказаної постанови (серія АЕ № 677954), провадження, в межах якого винесено постанову серія АЕ № 677954 було знищено у зв'язку зі спливом строку зберігання (3 роки) як завершене (а.с. 11).

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: -5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; -6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; -7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною 3 зазначеної статті Закону встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»)

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначене виконавче провадження було закрито, у зв'язку з чим державний виконавець при закритті виконавчого провадження у відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов'язаний зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки не виконання державним виконавцем вимог ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття арешту з майна, яке належить скаржнику, порушує гарантоване ст.41 Конституції України право ОСОБА_1 на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Таким чином, суд вважає за можливе захистити право скаржника на розпорядження власністю та задовольнити вимоги скаржника.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 30, 49, 50, 52, 60, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Поновити строк на оскарження бездіяльності державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року.

Визнати бездіяльність державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в місті Києві щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1, накладеного постановою АЕ 677954 від 13 листопада 2006 року - неправомірною.

Зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві (вул. О. Бальзака, 64, м. Київ, 02232, ) зняти арешт з нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 4077434), що належить ОСОБА_1, накладений на підставі постанови серія АЕ № 677954 від 13 листопада 2006 року відділом Державної виконавчої служби Деснянського району міста Києва (Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві), та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 17 листопада 2006 року о 18:32:15.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Усатова І.А.