Справа № 183/1333/17
№ 2/183/1537/17
16 червня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Сороки О.В.
секретаря Демяненка Р.К.,
в присутності позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго Новомосковськ» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго Новомосковськ», в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4, на підставі ордеру, отримали у користування квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Паланочна 11/104. Позивач зазначає, що зі ОСОБА_3 познайомилися ще в 1994 році, почали разом проживати, як чоловік та дружина однією сім'єю, з дозволу квартиронаймача ОСОБА_3 він був зареєстрований у вказаній квартирі. Через деякий час ОСОБА_3 поїхала на заробітки до Російської Федерації, він разом з її сином залишилися проживати в квартирі аж до закінчення останнім середньої школи. Після закінчення навчального закладу ОСОБА_4 переїхав на навчання та проживання до м. Дніпропетровська, де і знаходиться по сьогоднішній день.
На даний момент позивач сам проживає у вказаній квартирі, утримує її та сплачує рахунки за комунальні послуги, але через те, що відповідачі залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, позивач сплачує більше за деякі комунальні послуги.
Таким чином, ОСОБА_5 зазначає, що відповідачі без поважних причин не проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1 понад шість місяців, втратила право користування зазначеним жилим приміщенням, з підстав, визначених ст.ст. 71,72 ЖК України.
В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення про те, що він ще в 1994 році, зі згоди ОСОБА_3, був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом тривалого часу він проживав зі ОСОБА_3 однією сім'єю, виховував її сина ОСОБА_4. Його співмешканка ОСОБА_3 народилася на території Російської Федерації, тому періодично вона залишала своє постійне місце проживання на території України і тимчасово працювала на території Російської Федерації. Нею неодноразово висловлювалося бажання набути громадянство Російської Федерації. Приблизно у 2004 році вона знову поїхала до російської Федерації, де виявила бажання здійснити догляд за його хворою матірю, а після її смерті, ОСОБА_3 не повернулася додому, повідомила його, що має намір там залишитися. Через деякий час він зовсім втратив з нею зв'язок, однак продовжував проживати разом з сином ОСОБА_3 ОСОБА_4, який закінчив школу в м.Новомосковську, вступив до навчального закладу в м.Дніпропетровську, отримав освіту. Між тим, на початку 2015 року ОСОБА_4 несподівано прибув до квартири по вул.Паланочній 13/104 в м.Новомосковську, зі своєї кімнати зібрав всі свої речі та деякі меблі і виїхав в невідомому напрямку, з того часу зв'язок зі ОСОБА_4 також втрачено. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки останні без поважних причин не проживають в квартирі понад шість місяців, не несуть ніяких витрат на утримання квартири, втратили до квартири будь-який інтерес.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника.
Згідно зі ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України).
17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов'язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.
Судом по справі встановлено, що у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано 3 особи, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Відповідно до акту від 07.03.2017 року складеного комісією в складі старшого інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради ОСОБА_6, за участі мешканців будинку № 11 по вул. Паланочній м. Новомосковська, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 не проживають понад 10 років.
В якості свідків судом допитані ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які надали свідчення про те, що регулярно зустрічаються з ОСОБА_5, часто бувають в квартирі АДРЕСА_4. ОСОБА_3 з 2004 року не проживає в зазначеній квартирі, їм відомо, що вона виїхала до Російської Федерації, не підтримує ніяких стосунків з ОСОБА_5, з яким проживала однією сім'єю, як чоловік та дружина. Її син, закінчивши школу, спочатку виїхав на навчання до м.Дніпропетровська, а потім на початку 2015 року забрав свої речі з квартири та теж виїхав у невідомому напрямку. Вони намагалися всі разом встановити місце перебування відповідачів, однак їм це не вдалося.
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Тут же, в ст. 71 ЖК України, вказаний перелік обставин, визнаних поважними причинами, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.
У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оцінивши зібрані у справі докази і з'ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідачі без поважних причин не проживають в спірній квартирі більше шести місяців.
Поважних причин, передбачених ст. 71 ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, судом не встановлено. У зв'язку з цим, оскільки відповідачі в спірній квартирі не проживають більше шести місяців без поважних причин, їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «КомЕнерго Новомосковськ» про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмово заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.В.