Справа № 715/379/17
Провадження № 2/715/290/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі головуючого судді - Цуренка В.А.

секретар судового засідання - Оршевська С.М.

та за участю представника позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору застави дійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним та звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що вона 13.09.2013 р. надала ОСОБА_4 позику в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США терміном на три місяці. В якості забезпечення виконання зобов'язання, боржник передав їй в заставу, належний йому на праві власності, автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2003 року випуску, що підтверджується розпискою. ОСОБА_4 одразу після написання боргового документа передав їй автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В домовлений строк ОСОБА_4 кошти не повернув, на її прохання віддати борг не реагував, а тому вона була змушена звернутись із відповідним позовом до суду. Так, заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24.06.2014 року з останнього стягнуто на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 3000 доларів США, що станом на 13.05.2014 року становить 34 920 грн. 20 коп. Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2003 року випуску, а тому на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України вказана обставина не підлягає повторному доказуванню і є доведеною. Натомість, до неї навідалась, невідома їй до того часу, особа ОСОБА_2, яка представилась новим власником заставного автомобіля, надавши копію свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, і вимагала його повернення. Вона дані вимоги не виконала, оскільки автомобіль знаходився у неї в якості застави за не виконане перед нею грошове зобов'язання. В лютому 2014 року до неї підійшов ОСОБА_4 і сказав, що йому необхідно провести черговий техогляд автомобіля. Довірившись, вона дала йому техпаспорт і ключі. Як виявилось в подальшому, ОСОБА_4, скориставшись довірою, 06.02.2014 року, з метою уникнення від відповідальності за неповернення боргу, зняв з обліку автомобіль і зареєстрував право власності на нього за ОСОБА_2 При чому після цього повернув позивачці транспортний засіб, однак вже без свідоцтва про його реєстрацію. Також зазначає, що відомості про заставу автомобіля не було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що дозволило відповідачу зняти його з обліку. Як вбачається із відповіді Територіального сервісного центру № 7341 від 24.12.2016р. № 831 спірним автомобілем ОСОБА_4 володів з 10.06.2008р. по 05.02.2014р., а вже 06.02.2014р. автомобіль перереєстрований на ОСОБА_2 За таких обставин, не будучи власником автомобіля, який був предметом застави, ОСОБА_4 утруднив виконання судового рішення від 24.06.2014 року. Транспортний засіб по цей час перебуває в неї, факт передання його в заставу встановлено судовим рішенням, подальше відчуження є фіктивним, а тому вона має право звернути стягнення на нього. Тому просить суд, визнати договір застави транспортного засобу марки «Citroen Jumpy», 2003 року випуски, д/н НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 13.09.2013 року дійсним. Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Citroen Jumpy» 2003 року випуски, д/н НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на підтвердження якого видано довідку-рахунок серії ВІА 251519 від 06.02.2014 року визнати недійсним. В рахунок погашення боргу за договором позики від 13.09.2013 року в сумі 3000 дол. США, що еквівалентно 81090 грн., звернути стягнення на автомобіль марки «Citroen Jumpy», 2003 року випуски, д/н НОМЕР_1. А також стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позові та просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 діючи в своїх інтересах та в інтересах відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в своїх поясненнях посилалися на їх безпідставність та просила суд відмовити у їх задоволені.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Так, судом встановлено, що 13 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США терміном на три місяці, що підтверджується копією розписки. Також в розписці зазначається, що ОСОБА_4 передає в заставу автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2003 року випуску.

Заочним Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2014 року з ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 стягнуто на заборгованість за договором позики в розмірі 3000 доларів США, що станом на 13 травня 2014 року становить 34 920 грн., 20 коп.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «CITROEN JUMPY», 2003 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, був укладений 06 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на підтвердження якого видано довідку-рахунок серії ВІА 251519 від 06 лютого 2014 року, і на даний час власником спірного автомобіля є відповідачка ОСОБА_2.

Як вбачається з договору застави № Е/V082441 від 20 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, останній передав в заставу банку автомобіль марки «CITROEN JUMPY», 2003 року випуску, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 у якості забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором № Е/V082441 від 20 березня 2008 року.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 13 вересня 2013 року відносно вказаного автомобіля існували обтяження, а саме автомобіль перебував у заставі ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про заставу» у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів, а згідно ч.1 ст.585 Цивільного Кодексу України та ч.3 ст. 640 Цивільного Кодексу України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли, підлягає нотаріальному посвідченню,- з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 14 Закону України «Про заставу» недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про заставу» наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попередніми договорами застави.

Як вбачається з п. 13 договору застави № Е/V082441 від 20 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 наступні передачі в заставу автотранспорту, в період дії цього договору та всіх додаткових угод до нього забороняється.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що договір застави транспортного засобу між сторонами було укладено без нотаріального посвідчення, в той час коли автомобіль вже перебував у заставі ЗАТ КБ «ПриватБанк» і п. 13 вказаного вище договору застави наступні передачі в заставу автотранспорту, в період дії даного договору та всіх додаткових угод до нього заборонялося, а також враховуючи, що вказаний спірний договір за таких обставин не міг бути нотаріально посвідчений, то позовні вимоги про визнання договору застави автомобіля між сторонами дійсним не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні позивачкою належними і допустимими доказами не доведено фіктивність чи недійсність договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «Citroen Jumpy» 2003 року випуски, д/н НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на підтвердження якого видано довідку-рахунок серії ВІА 251519 від 06.02.2014 року. Показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не підтверджують фіктивність чи недійсність вказаного договору. Тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно є похідними від позовних вимог про визнання договору застави автомобіля дійсним і оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання договору застави автомобіля дійсним, то не підлягають також задоволенню і позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 220, 585, 640 ЦК України, ст.. 13, 14 ,18 Закону України «Про заставу», керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57- 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору застави дійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним та звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: