АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 619/3480/13-ц Головуючий 1-ї інстанції Остропілець Є. Р.
Провадження № 22-ц/790/4098/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

12 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 листопада 2011 року о 17 годині 20 хвилин сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля Мерседес Бенц 314 СПГ реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, в результаті чого йому заподіяно механічні пошкодження та матеріальні збитки.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2012 року відносно ОСОБА_1 адміністративне правопорушення закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2012 року визнано винним ОСОБА_1 у порушенні п.п. 19.1, 12.1 ПДР України.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2527 від 20 червня 2012 року сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті ДТП становить 67 376,15 грн.

Крім того, позивач зазначає, що в результаті дорожньо транспортної пригоди йому були заподіяні моральні страждання, у звязку з тим, що він тривалий час не користується пошкодженим автомобілем, змінився його звичайний уклад життя, користується міським транспортом, відчуваючи нагальну потребу в транспортному засобі, а іншого автомобіля він не має. Також він переживає нервовий стрес.

У звязку з цим, він вимушений був звернутися до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь повну суму матеріального збитку заподіяну автомобілю в розмірі 67 376,15 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн., судові витрати по сплаті вартості експертного дослідження в розмірі 707,04 грн., сплачений позивачем судовий збір.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 67 376,15 грн., заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди, судові витрати по сплаті вартості експертного дослідження в розмірі 707,04 грн., судові витрати в розмірі 703,76 грн., витрати за оголошення в газету в розмірі 249,00 грн., разом 69 035,95 грн. В інших позовних вимогах відмовлено.

29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2014 року.

26 квітня 2017 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне зясування обставин справи. Так, під час розгляду справи судом першої інстанції не було належним чином повідомлено його про розгляд справи та про експертизу автомобіля позивача на наявність пошкоджень після ДТП. Крім того, зазначає, що винесеним заочним рішенням судом першої інстанції були порушені його цивільно процесуальні права, як сторони процесу, головний принцип змагання сторін, а також Конституція України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а. с. 113- 120).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1О, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 67 376, 15 грн., заподіяної внаслідок дорожно-транспортної пригоди, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини ОСОБА_1, який порушив п.п. 19.1, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_3 сума матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Ауді A6 ОСОБА_2 складає 67 376, 15 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позову ОСОБА_2 щодо стягнення 3 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди суд відмовив, посилаючись на ті обставини, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами, що 16 листопада 2011 року, 0 17 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц 314 СПГ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ауді А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, чим заподіяв механічні ушкодження автомобілю та матеріальні збитки власнику.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2012 року ОСОБА_1 був визнаний винним у порушення п.п. 19. 1, 12.1. Правил дорожнього руху України.

Провадження по адміністративні справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КупАП) закрито (а. с. 5-7).

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у автомобіля Ауді А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, було деформовано переднє праве крило, капот, розбито передній бампер, декоративна решітка, радіатор, передня права блок-фара (а. с. 57).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2527 від 20 червня 2012 року сума матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля «Ауді А6», державний номерний знак НОМЕР_3, в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 67 376, 15 грн. (а. с. 11-24).

Із зазначеного висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2527 вбачається, що експертом був оглянутий автомобіль Ауді А6, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (а. с. 22-24).

Пошкодження автомобіля Ауді А6, які зазначені в висновку, повністю відповідають пошкодженням зазначеного автомобіля, які містяться в довідці про дорожньо-транспорту пригоду від 16 листопада 2011 року (а. с. 16, 57).

Доводи відповідача про те, що експертне автотоварознавче дослідження проведено за його відсутності, не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано будь-яких доказів, не наведено доводів, що спростовують вартість ремонту пошкодженого автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно доказів, які містяться в матеріалах справи, автомобіль Ауді А6 належить на праві власності ОСОБА_2, а автомобіль Мерседес-Бенц 314 СПГ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 (а. с. 8).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув суму відшкодування завданих збитків з ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності не можуть бути визнані правовою підставою для скасування рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач зазначив адресу місцезнаходження відповідача: м. Харків, вул. Клапцова, 48, тобто яка містилася в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки за вказаною адресою відповідач не мешкав, то судом першої інстанції відповідач був викликаний до суду через оголошення в пресі ( а. с. 67).

Відповідно до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону про повідомлення відповідача про час та місце слухання справи.

Більш того, відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи в суді апеляційної інстанції (а. с. 113, 116).

Проте, в судові засідання ОСОБА_1 не зявлявся. Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів щодо відсутності його вини в дорожньо-транспортній пригоді, в спростування суми завданої шкоди, визначеної висновком експертного автотоварознавчого дослідження, у звязку з чим у колегії суддів відсутні правові підстави для скасування рішення суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У звязку з чим, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Оскільки суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_1, то з нього підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 774, 12 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 315, ст. 317, ст.319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 774 гривні 12 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4