Справа №482/243/17 06.07.2017 06.07.2017 06.07.2017
Провадження №22-ц/784/1368/17
Справа № 482/243/17 Головуючий першої інстанції: Ітрін М.В.
Провадження № 22-ц/784/1368/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2017 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 08 червня 2007 р. між Банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 014/08-112/64467, за яким останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом - 25 500 доларів США, строком до 08 червня 2017 р., зі сплатою 13,5 відсотків за користування кредитними коштами. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 р. було достроково розірвано зазначений кредитний договір та стягнуто з відповідача заборгованість станом на 11 лютого 2011 р. в розмірі 182 803 грн. 74 коп. За твердженням позивача, дане рішення суду не виконано, у зв'язку з чим ОСОБА_5 продовжувались нараховуватись відсотки за порушення графіку сплату відсотків.

Посилаючись на викладене, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті відсотків з 11 лютого 2011 р. по 12 січня 2017 р., яка становить 3 583, 71 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 97 165 грн. 84 коп.

Представник відповідача - ОСОБА_3 - позов не визнав, мотивуючи тим, що за рішенням суду від 22 червня 2011 р. договір було розірвано, отже, після набрання рішенням законної сили договір припинив свою дію і відсотки не нараховуються. До того ж, ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2012 року було розстрочено виконання рішення строком на 3 роки 6 місяців і в установлені даної ухвалою строки рішення ОСОБА_5 було повністю виконано. Крім того, просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2017 р. у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 08 червня 2007 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 014/08-112/64467, за яким останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом - 25 500 доларів США, строком до 08 червня 2017 р., зі сплатою 13,5 відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 9-18).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 р. було достроково розірвано зазначений кредитний договір та стягнуто з відповідача заборгованість станом на 11 лютого 2011 року в розмірі 182 803 грн. 74 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 517, 62 доларів США, що еквівалентно 162 994грн. 02коп.; заборгованість за процентами - 1517,81 доларів США, що еквівалентно 12 057грн.64коп.; пеня - 7 752грн.09коп.(а.с. 23-25, 70).

24 травня 2012 р. ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області за заявою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області розстрочено ОСОБА_5 виконання рішення суду від 22 червня 2011 р. строком на 3 роки 6 місяців, рівними платежами, щомісячно по 4352,47 грн. (а.с. 72).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем відповідно до вищевказаної ухвали суду від 24 травня 2012 р. у повному обсязі виконано рішення Новоодеського районного суду суду від 22 червня 2011 року, що підтверджується квитанціями про сплату кредитної заборгованості, заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 15 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з повним погашенням заборгованості та постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області від 29 січня 2016 р. про закінчення виконавчого провадження.(а.с. 48-56, 57, 58).

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, а тому кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами до остаточного виконання судового рішення.

Така правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 21 вересня 2016 р. у справі № 6-1252цс16.

За такого, враховуючи, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 р. стягнуто з відповідача кредитна заборгованість станом на 11 лютого 2011 року є вірним висновок суду першої інстанції про те, що Банк має право на стягнення заборгованості по процентам у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту за період, починаючи з 12 лютого 2011 року.

Проте, з огляду на вищевикладені положення закону, та дати, коли фактично було виконано рішення відповідачем, не можна погодитись з висновком суду про те, що такі проценти підлягають стягненню тільки до 29 травня 2012 року, тобто до дня, після якого набрала законної сили ухвала Новоодеського районного суду Миколаївської області, якою розстрочене виконання рішення суду від 22 червня 2011 р.

Разом із тим, як вбачається зі складеного позивачем розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, стягнення яких є предметом даного спору (а.с. 5-8), та підтверджено поясненнями представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у суді апеляційної інстанції, Банк у своєму позові просить стягнути з відповідача проценти, що нараховані за період до 29 листопада 2011 року, тобто, до набрання законної сили рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 30 листопада 2011р.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про безпідставність стягнення заборгованості по процентам після 29 травня 2012 року не впливає на правильність вирішення даної справи, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом норм матеріального права не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

У випадку встановлення умовами договору окремих самостійних зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Така правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 5 квітня 2017 року у справі № 6-522цс17.

Умовами укладеного сторонами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

ОСОБА_5 у суді першої інстанції заявив про застосування строків позовної давності

Предметом даного спору є стягнення заборгованості відповідача по сплаті процентів за користування кредитом за період з 11 лютого 2011 року по 30 листопада 2011р., а з даним позовом згідно поштовому штемпелю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду лише 10 лютого 2017 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Банком пропущена позовна давність щодо заявлених ним позовних вимого, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову згідно положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на те, що рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2011 р. було остаточно виконано 14 січня 2016 року, що свідчить про переривання позовної давності - не можна прийняти до уваги, оскільки вони пов'язані із помилковим тлумаченням законодавства апелянтом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду щодо наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову в зв'язку із пропуском Банком строку позовної давності, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України , колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський