Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/6696/16-ц
Провадження № 22ц/782/293/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» липня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Кострицького В.В., Орлова І.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 19 січня 2016 року, відрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2016 року у сумі 25243 грн.57 коп.,

Постановою приватного нотаріуса від 06 грудня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з неможливістю встановити коло спадкоємців після померлої ОСОБА_3

Позивач вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті матері проживала разом з нею.

Оскільки відповідач - Управління Пенсійного Фонду в м. Лисичанську Луганської області (далі УПФ в м. Лисичанську) Луганської області не визнає її право на спадкове майно, у звязку з відсутністю свідоцтва про право на спадщину, просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2016 року у сумі 25243 грн.57 коп., після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 19 січня 2016 року.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року позов задоволено. Суд визнав за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсіїза період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2016 року у сумі 25243 грн.57 коп., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 19 січня 2016 року.

В апеляційній скарзі УПФ в м. Лисичанську, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддюдоповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог з нормативної точки зору та їх доведеності в суді достатніми доказами.

Проте, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки задовольнив позов до неналежного відповідача.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом.

Розглянувши справу за позовом до відповідача УПФ в м. Лисичанську, суд першої інстанції неправильно визначився із субєктним складом правовідношення спадкування.

Відповідачами у справі про визнання права на спадщину є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Суд на зазначене уваги не звернув, під час розгляду справи не зясував, хто із спадкоємців у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

За таких обставин судом першої інстанції ухвалене помилкове рішення через неправильне застосування норм матеріального і процесуального права відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову із зазначених вище підстав.

При цьому, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належним відповідачем.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: