Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Червинської М.Є., Коротуна В.М., ПисаноїТ.О.,

Розглянувши справу в попередньому судовому засіданні за позовом ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас», публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованості по орендній платі за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» (далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас»), публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») про стягнення заборгованості по орендній платі.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 26 березня 2001 року Сахановською сільською радою на підставі рішення від 22 березня 2001 року, їй належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 5,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Саханської сільської ради Новоазовського району Донецької області. Вказану земельну ділянку вона згідно договору оренди, укладеного 1 грудня 2006 року та зареєстрованого 18 січня 2008 року у Новоазовському РВ ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» передала в оренду строком на 15 років ДП «Ілліч-Агро Донбас». У подальшому сторонами було внесено зміни у договір оренди землі шляхом підписання додаткової угоди б/н від 12 січня 2010 року, зареєстрованої 11 жовтня 2011 року у Новоазовському РВ ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру». Відповідно до п. 5.3 договору оренди визначено, що виплата орендної плати здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року. За домовленістю сторін строк внесення орендної плати може бути змінений. Однак відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2015 році та відповідно зволікає терміном зазначеним в п. 5.3 договору оренди щодо строків розрахунку за користування орендованою земельною ділянкою. Просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 3 642 грн 50 коп. в якості орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі та судові витрати.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Судами встановлено, що між ОСОБА_4 та відповідачем 1 грудня 2006 року укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 18 січня 2008 року у Новоазовському РВ ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру».

За умовами розділу І договору оренди, позивач передала відповідачу в оренду земельну ділянку строком на 15 років площею 5,33 га, що розташована на території Саханської сільської ради Новоазовського району Донецької області, яка належить їй на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 березня 2001 року.

Пунктами 5.1, 5.2 договору оренди передбачено, що орендна плата становить 3% вартості орендованої земельної ділянки. Вартість земельної ділянки підтверджується довідкою управління земельних ресурсів. Орендна плата підлягає індексації згідно діючого законодавства.

Згідно з п. 5.3 договору оренди, виплата орендної плати здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року.

Відповідно до п. 9.1 договору оренди, сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов'язань за договором, якщо невиконання буде наслідком таких зобов'язань, як паводок, пожежа, землетрус та інші стихійні лиха, ембарго, війна, військові дії, що виникли після укладення договору.

Довідкою ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 1 серпня 2016 року підтверджується і не заперечується, що за 2015 рік орендна плата за користування земельною ділянкою на користь позивача не нараховувалась і не виплачувалась.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» зазначено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Так, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», визначено місцем здійснення терористичної операції, зокрема с. Саханка Новоазовського району Донецької області.

Згідно з висновком Донецької торгово-промислової палати від 22 лютого 2016 року, невиконання зобов'язань за договорами оренди землі сільськогосподарського призначення, що розташовані на території, зокрема Саханської сільської ради Новоазовського району Донецької області сталась в період проведення антитерористичної операції на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області та заходів з подолання наслідків дії терористичних угрупувань, за наявності фактів озброєних зіткнень на зазначеній території, загрози життю та здоров'ю людей, відсутності можливості вільного та безпечного пересування та проведення будь-яких сільськогосподарських та допоміжних робіт на земельних ділянках, що повинні оброблятись, за своїм характером не залежить від ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та інших сторін за договорами і мають ознаки форс-мажорних обставин, тобто є непередбаченими, знаходяться поза контролем і перешкоджають своєчасному виконанню договірних зобов'язань.

На підтвердження наявності форс-мажорних обставин та неможливості виконувати умови договору, відповідачем наданий сертифікат Торгово-Промислової Палати України від 3 грудня 2014 року (а.с. 106).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, наданих сторонами та належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що внаслідок розташування земельної ділянки на тимчасово непідконтрольній українській владі території, та проведення у зв'язку із цим антитерористичної операції для подолання озброєних угрупувань, наявності загрози життю та здоров'ю людей, відповідач з незалежних від нього обставин не має можливості використовувати земельну ділянку за призначенням.

Судами при розгляді справи правильно враховано, що сторони в договорі оренди передбачили звільнення від виконання зобов'язань у зв'язку із військовими діями на території де знаходиться спірна земельна ділянка (п. 9.1 договору), а тому дійшли правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за 2015 рік.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

Т.О. Писана