У Х В А Л А

25 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 грудня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року та рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Сервіс» ЛТД, товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Броди», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про визнання права власності, визнання договорів купівлі-продажу приміщень частково недійсними, переведення прав та обов'язків покупця частини приміщень, скасування свідоцтв про право власності,

встановила:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року залишено без змін.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року та рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року, з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 115 Цивільного кодексу України, статті 85 Господарського кодексу України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства.

Для прикладу наявності зазначеної підстави, заявник посилається на постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 травня 2009 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Одночасно ОСОБА_4 подав клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року та рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року пропущеного з поважних причин, зокрема, перебування його у відрядженні, що підтверджено доданою копією наказу про службове відрядження від 5 лютого 2017 року, виданого приватним підприємством «Телерадіокомпанія «НІК ТВ».

Частиною 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд зазначених судових рішень підлягає задоволенню, оскільки містить посилання на обставини, які свідчать про поважність причин пропущення вказаного процесуального строку, що підтверджено належними доказами.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судових рішеннях про перегляд яких подано заяву, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу приміщень, переведення прав та обов'язків покупця частини приміщень, скасування свідоцтв про право власності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання за ним, зокрема, права власності на частку майна товариства суди виходили з того, що за змістом статті 12 Закону України «Про господарські товариства» товариство стає власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Разом з тим, у наданій для порівняння постанові Судової палати у господарських справах від 19 травня 2009 року, суд касаційної інстанції розглядав справу про відчуження уповноваженою особою з державної власності корпоративних прав, які належать державі без дозволу Кабінету Міністрів України.

Отже, у постанові Судової палати у господарських справах від 19 травня 2009 року, наданій заявником для порівняння, та в судових рішеннях про перегляд яких подано заяву, наявні різні: правовідносини, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Надана для порівняння ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року не може бути прикладом неоднакового застосування норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з порушенням судами норм процесуального права, зокрема, не встановлення судами фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Поновити ОСОБА_4 строк на подачу заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року та рішення Бродівського районного суду Львівської області від 4 березня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Сервіс» ЛТД, товариства з обмеженою відповідальністю «РТВ-Броди», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про визнання права власності, визнання договорів купівлі-продажу приміщень частково недійсними, переведення прав та обов'язків покупця частини приміщень, скасування свідоцтв про право власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко