АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/7221/2017 Доповідач: Заришняк Г. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову Банк зазначав, що 12 березня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 10 000 грн. на платіжну картку зі сплатою базової процентної ставки в розмірі 2,5 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Однак, відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користуванням кредитом, в зв'язку з чим станом на 12 червня 2016 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 18 975 грн. 47 коп. яка складається з: тіла кредиту у розмірі 51 220 грн.99 коп., 3157 грн.03 коп. - відсотків за користування кредитом, 4764 грн. 65 коп. пені, 750 грн. нарахованих штрафів, 500 грн. штрафу (фіксована складова) та 879 грн.78 коп. штрафу (процентна складова), з них відповідачкою внесено кошти на погашення заборгованості в сумі 42 296 грн. 98 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідачка проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 12 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-12).

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 березня 2009 року відповідачка власноручно підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що ОСОБА_3 ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування (а.с.11).

Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування грошима відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Зокрема, пільговий період нарахування відсотків становить 30 днів за кожною карткою, базова ставка відсотків в місяць - 2,5%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа наступного місяця за звітним (а.с. 6).

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання,видав відповідачці кредитну картку та надав їй можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановлено кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту за договором (у тому числі з простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.6).

Як видно з розрахунку заборгованості, 07.09.2015 року з платіжної картки відповідачки було списано 9 992 грн. 12 коп., а тому виникла заборгованість по кредиту, відсоткам тощо.

Оскільки відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користуванням кредитом, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 12 червня 2016 р. становить 18 975 грн. 47 коп. і складається з: тіла кредиту у розмірі 51 220 грн.99 коп., 3157 грн.03 коп. - відсотків за користування кредитом, 4764 грн. 65 коп. - пені, 750 грн.- нарахованих штрафів, 500 грн. - штрафу (фіксована складова) та 879 грн.78 коп. -штрафу (процентна складова), з них 42 296 грн. 98 коп. відповідачкою внесено на погашення заборгованості, тому сума заборгованості становить 18 975 грн. 47 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт виникнення заборгованості перед Банком, а заборгованість, яку просить Банк стягнути в даному позові виникла внаслідок незаконного списання 07.09.2015 рокуз платіжної картки відповідачки коштів в сумі 9 992 грн. 12 коп. за телефонними дзвінками самого Банку.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як видно із письмових заперечень відповідачки ОСОБА_3 на дану позовну заяву про стягнення заборгованості, на початку вересня 2015 р. вона продавала дитяче крісло на веб сайті OLХ, 04.09.2015 р. вона отримала телефонний дзвінок від незнайомої особи, яка повідомила про своє бажання придбати у неї дитяче крісло. З метою оплати вартості крісла шляхом перерахування коштів на її платіжну картку, вона назвала покупцеві номер своєї платіжної картки, проте оплата на карту протягом трьох днів не надійшла. 07.09.2015 р. з нею зв'язалася по телефону особа, яка назвавшись співробітником позивача, повідомила про необхідність відмітки про оплату через Інтернет в системі Приват24 з метою зарахування суми, що їй надсилалася. Проте замість цього з рахунку відповідачки 07.09.2015 р. о 14 год. 49 хв. були зняті вказані кошти.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п. 6.7, 6.8 " Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням ", затвердженого постановою правління Національного банку України від 30.04.2010 р. №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які було виконано некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні " користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка при продажу дитячого крісла повідомила невідомій особі номер своєї платіжної картки, чим сприяла списанню 07.09.2015 р. з карткового рахунку грошових коштів у сумі 9 992,12 грн.

Відповідачка ОСОБА_3, як власник платіжної карти, самостійно 07.09.2015 р. підтвердила оплату коштів у сумі 9 992.12 грн. за допомогою мобільного телефону за дзвінками ПАТ КБ "ПриватБанк", як банку -емітенту, що є передумовою проведення банком платежу, тому платіжна операція була успішно проведена банком.

Доводи відповідачки про те, що вона своєчасно повідомила ПАТ КБ "ПриватБанк" про незаконне списання грошових коштів та просила заблокувати її банківський рахунок, не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості, оскільки в розумінні п.п. 6.7, 6.8 «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням " банк відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був до виконання недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції за умови повідомлення користувачемпро таку операцію невідкладно до її завершення.

В справі відсутні належні та переконливі докази, які б свідчили про невідкладне повідомлення відповідачкою Банку про вказану платіжну операцію.

Та обставина, що за фактом незаконного списання ПАТ КБ «Приват Банк» коштів з карткового рахунку ОСОБА_3 Печерським РУ ГУ МВС України в у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінальне провадження № 0005832 (а.с. 75), не є підставою для звільнення відповідачки від погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено застосування двох видів пені: базова процентна ставка по договору /30 нараховується на кожний день прострочення кредиту та пеня в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникнення прострочення на суму більше 50 грн. (а.с.12).

У той самий час, згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по любому із грошових зобов»язань, передбачених договором, строком більше ніж на 90 днів в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Як видно з позовної заяви та наданого позивачем розрахунку, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» нараховано відповідачці: пеню в сумі 4764 грн.65 коп., штраф в сумі 750 грн. та штрафи в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 879 грн. 78 коп. (процентна складова).

Отже, за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ними на позивачку покладено подвійну цивільно-правову відповідальність одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 21 жовтня 2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка на підставі вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки штрафів на загальну суму 2129 грн.78 коп. ( 750+500+879,78 =2129,78) відмовити.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку, стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 16 845 грн. 69 коп. ( 18975,47- 2129,78=16845,69).

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу належить відшкодувати з відповідачки сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства КомерційнийБанк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2009 р. в сумі 16 845 грн. 69 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: