Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/1538/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Кучеренко Н.В.
Провадження № 22-ц/778/2432/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «ММБТІ», про встановлення факту незаконного набуття права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - КП «ММБТІ», про встановлення факту незаконного набуття права власності на квартиру.

Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив із того, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним права власності на житло відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Також, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року залишені без змін.

Підставою для звернення до суду стала та обставина, що у відповідача ОСОБА_4 відсутні законні підстави для набуття права власності на квартиру, оскільки постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_4 не видавалась.

Однак, зазначені позивачем на обґрунтування позовних вимог обставини, вже були предметом судового розгляду та вже була надана оцінка даним обставинам, відповідні рішення набрали законної сили, а тому, з урахуванням вимог п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України вказані позивачем обставини на обґрунтування позовних вимог не можуть бути предметом розгляду в суді.

Крім того, вирішуючи питання про визнання права власності на спадкову квартиру за відповідачем, відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року, вказане на обґрунтування позивачем позовних вимог рішення нотаріуса вже було предметом розгляду.

З огляду на викладене, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, в звязку з тим, що є рішення, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Так, наявність або відсутність права на звернення до суду з позовом в кожному конкретному випадку залежить від певних обставин, іменованих передумовами права на пред'явлення позову. Їх можна визначити як обставини, з наявністю або відсутністю яких цивільний процесуальний закон пов'язує можливість пред'явлення позову в суді.

За вимогами п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для відмови у відкритті провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті.

Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення суду, що набрало законної сили, або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову, або ухвали про закриття провадження у справі у зв'язку із укладенням мирової угоди сторін. У цих випадках спір остаточного розв'язано судом і повторне звернення до суду не допускається.

Законодавством України кожній особі гарантоване право на судовий захист своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997р. щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2015 року ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання недійсним права власності на житло, в якому просила визнати недійсним право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 за витягом від 16 грудня 2014 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року у задоволені позову було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Також, у серпні 2010 року ОСОБА_4, в особі законного представника ОСОБА_5 звертався до суду з позовом до Мелітопольської міської ради, треті особи - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно.

У позові зазначав, що 22.12.2008 року помер ОСОБА_6, який 20.12.2007р. склав на його користь заповіт, яким заповів квартиру АДРЕСА_2. 31.01.2009р. ОСОБА_5, як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивач не може оформити свої спадкові права на нерухоме майно, оскільки ОСОБА_3 утримує в себе правовстановлюючі документи та ключі від вхідних дверей квартири, де проживала разом зі спадкодавцем до його смерті. Через вказані обставини рішенням реєстратора від 17.07.2009р. Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» було відмовлено в надані витягу для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки фахівець КП «ММБТІ» у спірній квартирі не провів інвентаризаційних робіт із-за не надання доступу. Відповідно, нотаріус не має змоги оформити ти видати позивачу, як спадкоємцю за заповітом свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом від 20 грудня 2007 року, що складений ОСОБА_6, померлим 22 грудня 2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 листопада 2013 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року залишено без змін.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження по справі.

При аналізі позову ОСОБА_3 у цій справі, з яким вона звернула у березні 2017 року, та вищевказаних рішень Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 травня 2016 року та від 14 лютого 2013 року колегія суддів дійшла висновку про те, що предмет та підстави позовів не співпадають, а щодо справи за позовом ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 до Мелітопольської міської ради, треті особи - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, то не співпадають і сторони по справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суддя прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі, тому постановлена ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції з належним дотриманням вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у цій справі скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: