Ухвала

Іменем України

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 липня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля марки Honda, номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки OPEL Vectra, номерний знак НОМЕР_1. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2013 року винним у ДТП визнано водія ОСОБА_3 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»).

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»добровільно не відшкодовали йому завданих збитків, позивач просив стягнути солідарно з них суму матеріального збитку в розмірі 15 068,40 грн. та суму витрат на складання звіту про оцінку майнової шкоди в сумі 900 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в частині вимог до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку в розмірі 15 068,40 грн. та витрати на складення звіту про оцінку майнової шкоди в сумі 900 грн., а всього 15 968,40 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суди правильно застосувавши ст. ст. 22, 1187 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про те, що сума збитків, яких зазнав позивач у зв'язку із відновленням автомобіля після ДТП підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3, який є винним у цьому ДТП.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України при розгляді справи № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М. Фаловська