Єдиний унікальний номер 236/2340/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1145/2017
Головуючий в 1 інстанції: Бєлоусов А.Є.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Хейло Я.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення збитків, завданих невиконанням договору, та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення збитків, завданих невиконанням договору, та моральної шкоди задоволено частково : розірвано попередній договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2506, укладений 02.06.2011 року в місті Артемівськ Донецької області між ОСОБА_1, ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, припинивши зобовязання сторін за цим договором. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 забезпечувальний платіж за договором в розмірі 110071 грн.30 коп. в рівних долях, по 55035, 65 грн. з кожного відповідача. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 2100 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено через необґрунтованість. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1822 грн. 91 коп. в рівних долях по 911,45 грн. з кожного відповідача. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, повязані з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідачів, в розмірі 50 грн. 74 коп. в рівних долях по 25,37 грн. з кожного відповідача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в Донецькій області, Краснолиманському районі, с. Торське, вул. Хвойна, 2 не було укладено в звязку з відмовою позивача. Крім того вважає, що на момент звернення позивача до суду сплинув строк позовної давності.

Позивач в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання вдруге не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього в друге надійшла заява про відкладення розгляду справи в звязку з участю в розгляді іншої справи.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи зазначені приписи процесуального закону, повторну неявку представника відповідача ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, апеляційний суд причини неявки представника відповідача ОСОБА_1 у судове засідання визнав неповажними та відмовляє у задоволенні його клопотання про повторне відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі необґрунтовано ухилились від виконання попереднього договору, основний договорі між ними та позивачем так і не було укладено, поважних причин для цього при розгляді справи не встановлено, а тому необхідно припинити зобовязання, що виникли між позивачем і відповідачами на підставі попереднього договору від 02 червня 2011 року та стягнути з відповідачів понесені позивачем збитки, та моральну шкоду.

Такий висновок суду є вірним, ґрунтується на вимогах матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 червня 2011 року між ОСОБА_1 ( який діяв за себе та від імені ОСОБА_3В.), з одного боку, та ОСОБА_2, з другого боку, було укладено попередній договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Згідно умов договору сторони домовились у строк не пізніше 01 серпня 2011 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, та приватизованої земельної ділянки площею 0,1696га, які розташовані за адресою : Донецька область, Краснолиманський район, с. Торське, вул. Хвойна, 2. Ціна нерухомого майна на момент укладення основного договору складатиме суму розміром 40000 грн, з яких сума розміром 32000 грн. сплачується покупцем в якості забезпечувального платежу під час підписання попереднього договору.

Згідно з розпискою від 02.06.2011 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 в рахунок придбання останнім будинку № 2 по вул. Хвойній в с. Торське 4190 доларів США (а.с.6).

Відповідно до змісту ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена , - у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 635 ЦК України, передбачено, що сторона, яка необґрунтовано ухилилася від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання.

Згідно ч. 3 ст. 571 ЦК України у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам Закону, між сторонами укладено не було, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що сплачені ОСОБА_2 грошеві кошті в якості забезпечувального платежу повинні бути стягнуті з відповідачів.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо пропуску строків позовної давності .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 до винесення рішення у справі судом першої інстанції заяви до суду про застосування позовної давності не подавав. Звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 посилався на застосування позовної давності, така ж заява міститься у його апеляційній скарзі.

Згідно п. 5 попереднього договору від 02 червня 2011 року сторони домовились укласти договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не пізніше 01 серпня 2011 року (а. с. 5). Основний договорі купівлі-продажу до цього строку укладено не було. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з 02 серпня 2011 року.

Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

В матеріалах цивільної справи містяться копії рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2012 року про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку (а.с. 152), копія ухвали Апеляційного суду Донецької області від 19 листопада 2012 року ( а.с. 151), копія ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 серпня 2015 року про повернення ОСОБА_2 позовної заяви до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 30), копія ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року про повернення ОСОБА_2 позовної заяви до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу будинку і земельної ділянки від 02 червня 2011 року, та стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.32).

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що правові підстави для застосування строку позовної давності відсутні, так як ОСОБА_2 строк для звернення до суду не пропущено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України та розяснень що містяться у п. 18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України , апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 12 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: