АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 632/212/17 Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/790/3455/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія:про стягнення зайво нарахованих сум
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області до ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованих сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 423 858,74 грн. зайво нарахованих сум пенсійних виплат.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що ОСОБА_3 з 06.09.2012 року знаходилася на обліку у Лозівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримувала пенсію за вислугу років. Наприкінці 2016 року при перевірці відомостей одержувачів пенсії відповідальними працівниками позивача було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2013 року працює на посаді, яка дає право на отримання пенсії за вислугу років, що є порушенням умов нарахування такого виду пенсій, у звязку з чим відповідачу у період з 01.04.2013 року до 31.12.2016 року була зайво виплачена пенсія у вищевказаному розмірі.

Оскільки ОСОБА_3 відмовляється добровільно сплачувати зайво нараховану пенсію, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року в задоволенні позову у Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилось Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області та звернулось з апеляційною скаргою, в якій,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що пенсіонер зобовязаний своєчасно повідомити органи Пенсійного фонду України за місцем проживання про влаштування на роботу та звільнення з роботи, зміни у складі сімї або виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, і ця інформація доводилась ОСОБА_3 при звільненні на пенсію за вислугою років. Крім того, в матеріалах пенсійної справи міститься запис ОСОБА_3 про те, що вона повідомлена, що в разі працевлаштування на посаду, яка дає право на отримання пенсії за вислугу років, виплату призначеної пенсії буде припинено.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з довідки, наданої ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду у Первомайському районі Харківської області не вбачалося, що вказана професія відноситься до переліку посад, які дають право на призначення пенсії за вислугою років.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області,суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду, що суми пенсій були виплачені відповідачу надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 з 06.12.2012 року перебуває на обліку в Лозівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за вислугу років на підставі п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 24.12.2015 року, тобто як медичному працівнику, яка мала необхідний загальний та спеціальний стаж.

З 01.04.2013 року до 31.12.2016 року відповідач ОСОБА_3 працювала у ТОВ «Тутковський геофізика» (до зміни назви вказаною юридичною особою без зміни організаційно-правової форми та коду ЄДРПОУ було ТОВ «Надра геофізика») робітником на геофізичних роботах ІІ розряду господарського підрозділу в польовій сейсморозвідувальній експедиції (до початку проведення АТО сейсморозвідувальній експедиції №2, оскільки перша знаходилася у Луганській області).

У 2013 році відповідач повідомила позивача про те, що вона працює на вказаній посаді згідно довідки №61 від 18.06.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з положень п. 1.ч. 1 ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добровільності виплати таких грошових сум юридичною особою, відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Обовязок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у вказаній статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Згідно правових позицій, зазначених в постановах Верховного суду України у справі №6-151цс13 та у справі №6-91цс14, зазначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія) за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, поверненню не підлягають

Як вбачається з матеріалів справи подані відповідачем ОСОБА_3 документи для призначення пенсії не містять в собі неправильних відомостей та не були підроблені чи сфальсифіковані нею.

ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» добросовісно повідомила відповідача про працевлаштування на роботу робітником на геофізичних роботах ІІ розряду господарського підрозділу.

Доводи апеляційної скарги про необізнаність працівників позивача про те, що посада робітника на геофізичних роботах ІІ розряду господарського підрозділу дає право на отримання пенсії за вислугу років, не є відповідно до вимог ст.ст. 1212,1215 ЦК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання представника Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської областіна недобросовісність з боку набувачаОСОБА_3, є необґрунтованим та спростовуються матеріалами справи, оскільки сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_3 презюмується, а позивачем не доведено, що нарахування пенсійних виплат відбулося з вини відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність зловживання своїми правами ОСОБА_3, оскільки позивачем не було надано до суду переконливих доказів того, що виплата коштів відбулася в наслідок недобросовісного набуття їх відповідачем.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: