Справа № 683/3646/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права на обов»язкову частку у спадщині,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173, та належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №030161 від 28 травня 2004 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 13 червня 2015 року помер його батько ОСОБА_4, який за життя склав на його користь заповіт, посвідчений 11 листопада 2008 року секретарем Сербинівської сільської ради. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину після смерті батька, проте перешкодою у оформленні спадщини є та обставина, що у довідці про склад сім"ї ОСОБА_4 зазначено, що на день його смерті з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 Однак, фактично з січня 2015 року ОСОБА_4 проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім»ї свого сина, а його брата ОСОБА_3 Оскільки нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому просить визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку в цілому.

До початку розгляду справи по суті відповідачка ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 і просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 право на обов»язкову частку у спадщині, а саме 1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173, та належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №030161 від 28 травня 2004 року.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що за життя її чоловік ОСОБА_4 склав на користь їхнього сина ОСОБА_1 заповіт, однак на день смерті чоловіка вона була зареєстрована та проживала разом із ним, а тому є такою, що прийняла спадщину й оскільки є непрацездатною, тому має право на обов»язкову частку у спадщині.

Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 26 квітня 2017 року до участі в справі в якості відповідача за первісним та зустрічним позовами залучено ОСОБА_3

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, первісний позов підтримує у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, підтримує зустрічний позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій просить справу слухати у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка).

Відповідно до роз»ясень, даних у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, при визначенні розміру обов»язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Зокрема, це спадкоємці, що відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але є спадкоємці за правом представлення. Тобто при обчисленні розміру обов»язкової частки слід урахувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що 13 червня 2015 року помер ОСОБА_4 На день своєї смерті ОСОБА_4Й був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сином ОСОБА_3

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 11 листопада 2008 року секретарем Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №809, яким усе своє майно заповів своїм дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Отже, в даному випадку застосовуються правила спадкування за заповітом.

З матеріалів спадкової справи №577/2015, заведеної 07 серпня 2015 року Старокостянтинівською державною нотаріальною до майна померлого 13 червня 2015 року ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, подавши 07 серпня 2015 року нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, ОСОБА_1 має право на 1/2 частину усього спадкового майна, зазначеного у заповіті.

Спадкоємець іншої частини спадкового майна за заповітом ОСОБА_6 у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті батька не подавала й на день смерті з ним зареєстрована не була та не проживала, а тому є такою, що спадщину не прийняла. Наявна в матеріалах спадкової справи заява ОСОБА_6 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 не може бути прийнята судом до уваги, оскільки відмова від спадщини мала місце 16 травня 2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку в межах якого можна було відмовитись від спадщини.

Оскільки ОСОБА_6 спадщину за заповітом не прийняла, тому в силу ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування 1/2 частини спадкового майна переходить до спадкоємців за законом, визначених у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

При визначені часток сторін у спадковому майні суд виходить з наступного.

Предметом позову є земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173, та належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №030161 від 28 травня 2004 року.

1/2 частина цієї земельної ділянки спадкується спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1, який прийняв спадщину, а 1/2 частина спадкоємцями за законом: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які прийняли спадщину.

При спадкуванні за заповітом суд враховує, що дружина спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, має право на обов»язкову частку у спадщині, оскільки на момент відкриття спадщина була та є непрацездатною.

Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом першої черги є дружина ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Якби мало місце спадкування за законом, то всі четверо спадкоємців успадкували б по 1/4 частині спадкового майна. Обов»язкова частка це половина того, що мав би отримати спадкоємець у разі спадкування за законом, тобто це 1/8 (1/4 : 2) частка. Оскільки за заповітом спадкується лише 1/2 частина земельної ділянки, тому обов»язкова частка становить 1/16 (1/2 х 1/8 = 1/16).

Оскільки право на отримання обов»язкової частки у спадщині має лише дружина померлого ОСОБА_2, яка прийняла спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, тому з урахуванням належної їй обов»язкової частки, позивач ОСОБА_1 за заповітом має право на 7/16 ( 1/2 1/16 = 7/16) часток спірної земельної ділянки, а ОСОБА_2 на 1/16 обов»язкової частки.

1/2 частина спірної земельної ділянки підлягає спадкуванню за законом й спадкоємцями першої черги, які спадкують є: син померлого ОСОБА_1, який у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини, а також дружина померлого ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, які на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, кожен із спадкоємців ОСОБА_4 за законом, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, мають право на 1/6 (1/2 : 3 = 1/6) частину спірної земельної ділянки.

Таким чином, частка позивача ОСОБА_1 у спадщині становить 29/48 (1/6 + 7/16 = 29/48) частини, частка відповідачки ОСОБА_2 становить 11/48 (1/6 + 1/16 = 11/48) частин, а частка третього спадкоємця ОСОБА_3 становить 1/6 частину або 8/48 частини.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на

спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Державний нотаріус ОСОБА_7 своєю постановою від 02 грудня 2016 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу спірну земельну ділянку.

Враховуючи викладене, та з урахуванням заявлених позовних вимог, слід визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 право власності на 29/48 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173, а за ОСОБА_2 право власності на 11/48 частини цієї земельної ділянки. Оскільки третій спадкоємець ОСОБА_3, якому належить 8/48 частин у спадщині з відповідним позовом не звертався, тому в силу ч.1 ст.11 ЦПК України у суду відсутні підстави для визнання за ним права власності на належну йому частину земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 13 червня 2015 року, право власності на 29/48 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 13 червня 2015 року, право власності на 11/48 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,06 га, що розташована на території Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :06:002:0173.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: