Справа № 2-4932/11 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/869/17 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представників стягувача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданою в інтересах стягувача ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки, допущеної в оформленні виконавчого листа, у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, яка діяла у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа на стороні відповідача орган опіки і піклування Луцької міської ради, про стягнення боргу спадкодавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_10, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 травня 2012 року стягнуто в її користь в рівних частинах з ОСОБА_10 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_13, 30 000 доларів США, тобто по 10 000 доларів з кожного, та судові витрати по справі.

На виконання даного рішення було видано виконавчий лист від 10.08.2012 року, у якому було зазначено, що ОСОБА_10 діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей. Рішення Луцького міськрайонного суду від 22.05.2012 року виконано частково, лише в частині заборгованості ОСОБА_10, а заборгованість ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на час звернення із заявою становить 18 848,03 доларів США, по 9 424,05 доларів США з кожного.

23.09.2016 року Луцьким міськрайонним судом за заявою ОСОБА_4 було видано два виконавчі листи за вказаним рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.05.2012 року - про стягнення з ОСОБА_12, яка стала повнолітньою, та з неповнолітнього ОСОБА_11 по 10 000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют на день ухвалення рішення становило по 79 915 грн. з кожного.

Оскільки строк предявлення виконавчих листів до виконання сплинув, заявник вважає, що пропустила строк на предявлення виконавчих листів до виконання з незалежних від неї та поважних причин.

На підставі вищевикладеного, просила суд поновити строк для предявлення виконавчих листів по справі № 2-4932/11, виданих 23.09.2016 року, про стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_4 заборгованості як зі спадкоємців померлого ОСОБА_13 в розмірі по 10 000 доларів США з кожного, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 79 915 грн., та просила виправити описку у виконавчому листі в частині стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 заборгованості, в якому невірно зазначено місце проживання боржника, зазначивши правильним місце його постійного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2017 року заяву задоволено. Поновлено строк для предявлення виконавчих листів Луцького міськрайонного суду по справі № 2-4932/11, виданих 23 вересня 2016 року, в частині стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 суми боргу. Постановлено виправити описку у виконавчому листі щодо стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 по справі № 2-4932/11, виданого 23.09.2016 року, вказавши адресу його проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду в частині поновлення строку предявлення виконавчих документів до виконання, ОСОБА_10, як законний представник неповнолітнього ОСОБА_11, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 травня 2012 року стягнуто в користь ОСОБА_4 в рівних частинах з ОСОБА_10 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_11, як спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_13, 30 000 доларів США, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить 239745 грн., по 10 000 доларів з кожного, що в національній валюті згідно офіційного курсу валют становить по 79915 грн. з кожного, та судові витрати по справі.

На виконання даного рішення було видано виконавчий лист від 10.08.2012 року, в якому було зазначено, що ОСОБА_10 діє у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей.

14.08.2012 року головним державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_14 відкрито виконавче провадження № 34039078 за даним виконавчим листом про стягнення коштів.

Відповідач ОСОБА_10 неодноразово зверталась зі скаргами на дії державних виконавців з приводу виконання спірного виконавчого листа.

22.07.2016 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду від 13 вересня 2016 року, дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_15 при виконанні виконавчого листа від 10.08.2012 року Луцького міськрайонного суду в даній справі визнано неправомірними та зобовязано вжити заходи по закінченню виконавчого провадження № 34039078, оскільки встановлено, що всупереч вимогам Закону «Про виконавче провадження», на примусовому виконанні цього рішення знаходився лише один виконавчий лист, при тому що рішення стосувалося стягнення боргу в рівних частинах з трьох боржників, а також не враховано, що боржник ОСОБА_12 стала повнолітньою ще у вересні 2015 року і повинна нести майнову відповідальність самостійно.

Як вбачається зі змісту даної ухвали, в березні 2015 року ОСОБА_10 виконала рішення суду по сплаті боргу в сумі 240049,36 грн., однак у звязку із зміною курсу валют під час проведення виконавчих дій відповідно залишилося боргу на суму 18848,03 долара США.

23.09.2016 року Луцьким міськрайонним судом за заявою стягувача ОСОБА_4 видано з пропуском строку для їх предявлення два виконавчі листи за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2012 р. про стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 по 10000 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу валют становить по 79915 грн. з кожного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших субєктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

З цього органічно випливає і припис щодо обовязковості судових рішень до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України « Про виконавче провадження», а на територіях інших держав міжнародними договорами України на засадах взаємності.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання передбачено статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання у такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою до суду про поновлення вказаного строку.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений.

Таке право стягувача передбачене також ч. 1 ст. 371 ЦПК.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Процесуальний порядок поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання встановлений ч. 2 ст. 371 ЦПК, а саме: заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 212 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи зазначені вище обставини та норми закону, отримання стягувачем виконавчих листів після закінчення строку для предявлення їх до виконання є поважною причиною пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що заява ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів до виконання підлягає задоволенню, оскільки заявник надала суду докази, які підтверджують поважність причин, з приводу яких було пропущено строк пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду, тому задоволенню не підлягають.

В частині внесення судом виправлення до виконавчого листа щодо місця проживання боржника ОСОБА_11 законним представником ОСОБА_10 ухвала суду не оскаржується, а тому колегією суддів і не переглядається в апеляційному порядку.

Таким чином, у відповідності до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11, відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в частині поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання не оскаржується, а в частині виправлення помилки, допущеної в оформленні виконавчого листа, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді