Провадження № 2/761/704/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Лукянчук А.О., Краснянській С.В., Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення,-

в с т а н о в и в:

06 квітня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах з врахуванням заяви від 22.06.2016 року позивач просить: виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого жилого приміщення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Проте на даний час в квартирі проживають відповідачі, чим порушують право власності позивача. А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 07.12.2016 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 30.06.2017 року позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулось 07.12.2016 року проти задоволення заявлених вимог заперечував, наполягаючи на тому, що право власності від ОСОБА_5 перейшло з порушенням діючого законодавства.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 статті 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, за договором купівлі-продажу від 26.09.2008 року, ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Пізніше ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним, проте рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.10.2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Водночас цим же рішенням задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання відповідачів такими, що втратили право користування та виселення та зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_6 щодо користування квартирою АДРЕСА_1 (в рішенні міститься описка в номері квартири та вулиці, проте суду не надано ухвалу суду про її виправлення).

Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 на даний час є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2014 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що в квартирі проживають відповідачі.

Як встановлено при розгляді справи, відповідач ОСОБА_5 зареєстрована у спірній квартирі, інші відповідачі зняті з реєстраційного обліку, однак позивач, як власник квартири на даний час, не надає свою згоду на проживання та реєстрацію місця проживання відповідача у своїй квартирі.

У даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідачів є похідним від права власності на цю квартиру.

Таким чином, після переходу права власності на квартиру, відповідачі користуються квартирою АДРЕСА_1 без відповідної на це правової підстави, чим створюють позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права користування та розпорядження нерухомим майном.

Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи що факт проживання відповідачів у квартирі порушує права позивача, як власника квартири, відповідачі не є членами сім'ї власника квартири, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою шляхом виселення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, Конституцією України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн., тобто по 137,80 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула