набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/968/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р.

Чаплинський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

при секретарі - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка, Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Чаплинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_2, який помер 14.05.2016 року, у с. Чистеньке, Сімферопольського району, АР Крим Севастополь, про що Сімферопольським районним відділом РАЦС було видано свідоцтво про смерть. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_1 було відмовлено органом державної реєстрації актів цивільного стану у видачі свідоцтва про смерть українського зразка.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14 травня 2016 року в с. Чистеньке, Сімферопольського району, АР Крим.

В судове засідання заявниця не з'явилася, в поданій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заяви заперечень не має.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Чистенькою сільською радою Сімферопольського району, АР Крим, ОСОБА_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби, Чаплинського районного управління юстиції ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_3, після укладення шлюбу присвоєно спільне прізвище «Козуб».

З медичного свідоцтва про смерть серія 35 від 004514 року, виданого 18.05.2016 року Державною бюджетною установою охорони здоровя Республіки Крим м. Сімферополь слідує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14 травня 2016 року в с. Чистеньке, Сімферопольського району, АР Крим, смерть наступила від хвороби.

За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України № 258 від 03.07.2001 року (далі - Інструкція).

Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину.

За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasсиаnd Оthers v. Моldovа and Russia») де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacasе), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ в порядку статті 257-1 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що медичним свідоцтвом про смерть, виданим 18.05.2016 року Державною бюджетною установою охорони здоровя Республіки Крим м. Сімферополь, підтверджено факт смерті ОСОБА_2, померлого 14.05.2016 року в с. Чистеньке, Сімферопольського району, АР Крим.

Заявниця ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть свого батька ОСОБА_2 в органах РАЦС на території України; встановлення вказаного факту необхідне заявниці для оформлення державної реєстрації смерті її батька, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2

Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 234, 235, 256, 208, 213, 257-1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_6 Сергіївни задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 14 травня 2016 року в с. Чистеньке, Сімферопольського району, АР Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області, через Чаплинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя І.О. Пилипенко