Справа № 541/876/17
Провадження №2/541/610/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В. М.,

з участю секретаря Борисенко М. Б.

представника позивача,адвоката Жиліної О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, третя особа, Миргородська міська рада, як орган опіки та піклування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що батьками його внука, малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_5 та ОСОБА_3. 20 січня 2011 року шлюб між батьками його внука розірвано із того часу його дочка зі своїм сином проживають разом з ним та його дружиною ОСОБА_6 в будинку позивача.

З часу розірвання шлюбу батько з сином не спілкувався, участі у його вихованні не приймав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дочка позивача, мати малолітнього внука, ОСОБА_5.

З часу смерті матері дитина постійно проживає з дідусем та бабусею. Батько дитини ОСОБА_3 не виконує батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з сином не зустрічається життям, здоров'ям , моральним та духовним розвитком дитини не цікавиться.

ОСОБА_2 дідусь малолітньої дитини, є пенсіонером. Характеризується позитивно. Займається виховання дитини, який у даний час перебуває на його повному утриманні. За станом здоров'я може бути опікуном. Згідно довідки управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Полтавській області не судимий. За час перебування сина у дідуся та бабусі,з часу смерті матері, батько відповідач ОСОБА_3 жодного разу не поцікавилась життям дитини, станом його здоров'я.

В ході проведення профілактичної роботи службою у справах дітей відповідач висловив свою позицію щодо виконання ним батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_4, в поданій 27.01.2017 року заяві не заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Виконавчим комітетом Миргородської міської ради №66/01-10 від 06.02.2017 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Вищевказане свідчить, що батько самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, матеріально сина не утримує, разом з не проживає, тому позивач звернувся з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи, що ОСОБА_2 дідусь малолітнього ОСОБА_4, на даний час займається вихованням та матеріальним забезпеченням внука ОСОБА_4, може бути опікуном і бажає опікуватися дитиною, орган опіки та піклування підтримує подання про призначення його опікуном малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до положень ст. 166 СК України просив стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього внука ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення внуком повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Суду пояснив, що з 2011 року часу розірвання шлюбу відповідача з його дочкою батько ухиляються від виконання батьківських обов'язків. З часу смерті матері дитини внук залишився проживати разом з ним та його дружиною, вони займаються вихованням внука його духовним розвитком та матеріальним забезпеченням тому вважав, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо його сина ОСОБА_4. Він не заперечує проти призначення його опікуном і може ним бути, просив задовольнити клопотання про призначення його опікуном ОСОБА_4 та стягнути з відповідача на користь опікуна аліменти в розмірі вказаному в позовній заяві.

Представник позивача, адвокат Жиліна О. В. вважала, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 165 СК України підлягають задоволенню виходячи з обставин викладених в позовній заяві з урахуванням вимог викладених в ст. 27 Конвенції про права дитини та положень ст. 150,141,157,164,180,182 СК України та ст. 60,63 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи не надійшло (а. с. 58,59,60).

Представник третьої особи Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування не заперечував проти задоволення позову, суду пояснила, що дійсно із часу смерті матері малолітній ОСОБА_4 знаходяться на утриманні у дідуся ОСОБА_2 Батько дитини не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо сина. Вважала, що позивач може бути опікуном. Позов підлягає задоволенню вінтересах дитини.

Суд, заслухавши думку позивача, його представника, які не заперечували проти вирішення справи у відсутності відповідача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 165 СК України встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися зокрема особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець села Попівка Миргородського району Полтавської області є батьком малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,11,12).

Мати ОСОБА_4, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Відповідно до інформації викладеної в довідці за місцем проживання дитини, характеристики з навчального закладу НВК «Гелікон» де навчається дитина, довідки лікарняної установи, батько дитини, відповідач по справі життям, здоров'ям , моральним та духовним розвитком дитини ОСОБА_4 не займається. (а.с.32,49,50).

Батько ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов життя ОСОБА_4 від 31.01.2017 року на час обстеження умов дитина проживає в АДРЕСА_1 у дідуся ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_8, де створені належні умови для проживання та розвитку дитини (а.с.27).

Органом опіки та піклування Миргородської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_2, дідусь ОСОБА_4 (а.с.25,24) є пенсіонером, отримує пенсію, характеризується позитивно, займається виховання дитини, який у даний час перебуває на його утриманні. За станом здоров'я може бути опікуном. Згідно довідки управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Полтавській області не судимий та в розшуку не перебуває. Дружина позивача ОСОБА_9 не заперечує проти призначення опікуном їхнього внука, свого чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 24,28,29,30,31,51,62).

Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 працездатний і спроможний надавати допомогу на утримання сина, тому підлягають стягненню із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Попівка Миргородського району Полтавської області, на користь опікуна ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Факт наявності рішення суду про стягнення аліментів на користь матері дитини не може бути підставою для відмови в задоволенні вищевказаних позовних вимог, оскільки в супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України,не надані докази на підтвердження факту заміни сторони виконавчого провадження по стягненню аліментів на утримання ОСОБА_4 в зв'язку із смертю стягувача матері дитини ОСОБА_5 (а.с.52).

Відповідно до ч.1п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір " від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені позивачем при зверненні досуу підлягають стягненню з відповідача у випадку задоволення позову, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли.

В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 судові витрати: на користь ОСОБА_2 640 гривень 00 коп(судовий збір сплачений при зверненні до суду) та на користь держави - 640 гривень 00 коп. (судовий збір від сплати якого був звільнений позивач при зверненні з позовом про стягнення аліментів).

Керуючись ст.ст.164, 166 СК України, ст.ст. 60,63 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 224-228, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Попівка Миргородського району Полтавської області позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 уродженця міста Миргород Полтавської області.

Встановити опіку над малолітніми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, призначивши опікуном ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця міста Миргород Полтавської області.

Стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Попівка Миргородського району Полтавської області, на користь опікуна ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 судові витрати: на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. та на користь держави - 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. М. Куцин