Справа № 379/806/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 21.10.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського РУЮ в Київській області, актовий запис за № 134, на тій підставі, що у неї з відповідачем різні погляди на сімейне життя та протилежні характери, що призводить до частих сварок в сім'ї. На примирення не згідна, оскільки вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, після розірвання шлюбу просить неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з нею та залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягає на їх задоволенні зазначивши, що сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем вона припинила з березня 2017 року, разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я розпалася, відповідач проживає в іншій місцевості, на примирення вона не згідна.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд надати строк на примирення зазначивши, що втручання родини позивача в їх сімейне життя призвело до того, що в березні 2017 року він залишив сім'ю, проживає та працює в м.Києві, вважає, що їх сім'ю можливо зберегти, вважає себе батьком, який намагається належним чином виконувати свої батьківські обов'язки щодо малолітньої доньки, у вихованні якої він бажає приймати участь.

Суд,заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

За загальним правилом - кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі - розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що 21.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 134.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розірвання шлюбу стало те, що у сторін різні погляди на сімейне життя та протилежні характери, що призводить до частих сварок в сім'ї.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з березня 2017 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на розірванні шлюбу позивач наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові, наміру зберігати сім'ю не має.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, на підставі чого судом зроблено висновок, що сім'я розпалася.

Судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.10.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 134 - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - «ОСОБА_1».

Малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:С. А. Потеряйко