Справа 205/645/17
Провадження 2/206/681/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" червня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кучубей ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

01 лютого 2017р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кучубей ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 09.04.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 107257. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Позивач перед відповідачем свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 17000,00 доларів США. У звязку з зазначеним порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 15.11.2016 року має заборгованість 73200,67 доларів США, яка складається : заборгованість за кредитом 14328,58 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 30399,76 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором -284722,33 доларів США.

Від цієї суми заборгованість сума, яка була задоволена рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2011 року з відповідачів на користь позивача, яка складала 16485,15 доларів США, з яких: 14328,58 доларів США заборгованість за кредитом; 1040,01 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом; 301,41 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 31,65 доларів США штраф (фіксована частина), 783,50 доларів США штраф (процентна складова), різниця становить: 57530,67 доларів США. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 4116,50 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4116,50 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязання за договором №107257 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5

На підставі викладеного просить суд стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 4116,50 доларів США, що за курсом 25,75 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.11.2016 року складає 105999,88 грн. за кредитним договором №107257від 09.04.2008 року та судові витрати (а.с.1-2).

В судовому засіданні представник позивача не зявився в позовній заяви зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 2).

Відповідачі в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, розглянувши доводи представника позивача викладені у позові, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 09.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №107257 на підставі, якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в у розмірі 17000 тисяч доларів США (а.с. 11,12)

09.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 було укладено договори поруки в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с. 14,15)

Рішенням дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2011 року з відповідачів на користь позивача було стягнуто 16485,15 доларів США, з яких: 14328,58 доларів США заборгованість за кредитом; 1040,01 доларів США заборгованість по процентам за договором; - 31,65 доларів США штраф (фіксована частина), - 783,50 доларів США штраф (процентна складова) (а.с. 3,4)

Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором №107257.

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання.

Вимога , що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення.

Згідно зі ст.. 32 ЦПК України позов може бути предявлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обовязки кількох відповідачів, предметом спору є однорідні права та обовязки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 107257 та договорами поруки 15.11.2016 року у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 4116,50 доларів США (а.с. 5,6)

Відповідно курсу валют Національного Банку України сума заборгованості станом на день винесення рішення з урахуванням курсу валют складає 107440,65грн.

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Згідно ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Заперечення відповідача, щодо недотримання банком істотних умов договору та те, що договір є неукладеним суд не бере до уваги, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 особисто підписували договір поруки, що свідчить про те, що кредитний договір між позивачем та ОСОБА_1 було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконали прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 26.06.2017р. 26,10 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме за сумою кредиту (4116,50 дол.) Х 26,10 = 107440,65 (грн.)

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 169, 208, 209, 212215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом за договором №107257 від 09.04.2008 року, що утворилася станом на 15.11.2016р., у розмірі 4116,50 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ 26,10 гривні за 1 долар США що дорівнює 107440,65 ( сто сім тисяч чотириста сорок) гривень 65 копійок та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00грн. а загалом 109040 (сто девять тисяч сорок) гривень 65 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков