Номер провадження: 22-ц/785/3024/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Станкевича В.А., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 січня 2017р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 вересня 2016р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» про стягнення майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог ОСОБА_3 вказав, що 20 липня 2016р. з вини ОСОБА_2, який управляв автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 з причепом «Асканія», державний номер НОМЕР_2 в м. Балта по вулиці Котовського сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки під час руху відєднався вищевказаний причіп, та зіткнувся з рухаючись в зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_3 під його (ОСОБА_3В.) керуванням.

Позивач зазначив, що внаслідок цієї ДТП, його автомобілю НОМЕР_3, було завдано технічних пошкоджень та відповідно до висновку про вартість матеріального збитку шкода на дату оцінки складає 50693грн.

Згідно постанови Кодимського районного суду Одеської області від 22 серпня 2016р. водія ОСОБА_2 визнано винним у вищевказаному ДТП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340грн.

Відповідно до страхового полісу № АЕ/4800194 від 6 серпня 2015р. з відповідачем ОСОБА_2 був укладений з УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном з 09.08.2015р. до 08.08.2016р. включно, вказаним полісом було передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000грн., франшиза в розмірі 1000грн.

Позивач вказав, що УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» дане ДТП визнала страховим випадком, та виконавши всі необхідні процедури, відповідно до умов договору та законодавства України сплатила йому у відшкодування шкоди, заподіяної водієм ОСОБА_2 37370грн.83коп.

Позивач зазначив, що оскільки відповідач ОСОБА_2 добровільно відмовився компенсувати витрати на ремонт автомобіля, він звернувся з вказаним позовом до суду і просив стягнути солідарно з відповідачів різницю між визначеною сумою матеріального збитку та відшкодованою йому сумою страховою компанією, що становить 13322грн.17коп., витрати за проведення дослідження з визначення матеріального збитку в сумі 2600грн., витрати на держмито в сумі 826грн.80коп., і моральну шкоду в сумі 10000грн., яка виразилась в порушенні звичного укладу життя його сім'ї, виходячи з ступеня завданих ушкоджень автомобілю, а також наслідків до яких це призвело, вважає, що розмір завданої моральної шкоди є розумним та справедливим.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що відповідача ОСОБА_2 не було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля позивача, та він був позбавлений права пересвідчитись в правильності переліку дефектовочної відомості. Щодо стягнення моральної шкоди відповідач вважав, що вона є завищеною та необґрунтованою, оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру, позивачем не надано розрахунок суми моральної шкоди із зазначенням того, які конкретно складові душевного страждання склали цю величезну суму.

Представник відповідача «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» надав письмові пояснення про відмову у задоволені позову відносно страхової компанії, посилаючись на те, що страхове відшкодування було визначено в сумі 37370грн.83коп. і сплачено ОСОБА_3, а моральна шкода відповідно до договору відшкодовується тільки в разі здійснення страхової виплати по здоровю, але в даному випадку ушкодження здоровя позивач не отримав, тому відсутні підстави виплати моральної шкоди, та відповідно до вимог ст.1190 ЦК України не передбачена солідарна відповідальність.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 січня 2017р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 13322грн.17коп., моральну шкоду у розмірі 8000грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю марки «HYUNDAI ACCENT» у сумі 2600грн., судовий збір в розмірі 826грн.80коп., а всього 24748грн.97коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на те, що суд безпідставно не врахував ту обставину, що у позивача є право отримати відшкодування шкоди від страхової компанії (а.с.203-205).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи чітко вбачається, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у скоєнні ДТП, а також факт пошкодження ним автомобіля, належного позивачу ОСОБА_3, що також підтверджується постановою.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані обставини відповідно до вимог ч.1ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Слід зазначити, що відповідач не надав суду першої та суду апеляційної інстанції будь-яких належних та допустимих доказів щодо не відповідності дійсності наданих позивачем документів на підтвердження свого позову.

Суд першої інстанції також обґрунтовано дійшов до висновку, що позивач у звязку із пошкодженням у ДТП автомобіля поніс матеріальні збитки у розмірі 13322грн.17коп., витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю у сумі 2600грн., та сплатив судовий збір в розмірі 826грн.80коп.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта відносно того, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з тих підстав, що йому слід отримати відшкодування шкоди від страхової компанії з урахуваннями наступного.

Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016р. по справі №6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для відступлення від вищевказаної правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016р. не має.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судова колегія вважає, що позивачем ОСОБА_3 не надані відповідні та належні докази відносно стягнення на його користь моральної шкоди в сумі 10000грн., з чим погодився частково і суд першої інстанції. Разом з тим, судова колегія з урахуванням обставин справи, розміром заподіяної матеріальної шкоди, розумності та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2000грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 січня 2017р. змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2000грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: В.А.Станкевич

ОСОБА_5