АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

В обґрунтування позивач зазначав, що 07 липня 2008року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (надалі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство ПАТ «Сведбанк» (надалі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2621/0708/71-147, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 07 липня 2008 року укладені між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки.

Зазначав, що ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у встановленому в договорі розмірі, остання ж умови кредитного договору порушила й належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 01 червня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 40499,07 дол. США, що еквівалентно 852433 грн. 62 коп., за відсотками - 1801,28 дол. США, що еквівалентно 37913 грн. 75 коп. та пеню, в розмірі 172,95 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складала 3640 грн. 29 коп.

Посилаючись на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року вже між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» були укладені договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у зв'язку з чим на даний час усі права кредитора за вищевказаним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк», просив стягнути на свою користь виниклу заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення районного суду та направити справу на новий розгляд до того ж суду.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно положень ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення відповідачем може бути оскаржено в загальному порядку.

Відповідно до справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, подружжя, а ОСОБА_3- мати останнього. Про день і час розгляду справи учасники судового розгляду справи повідомлені належно.

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що на даний час правом перегляду заочного рішення скористалася лише ОСОБА_4, звернення у суд із такою ж заявою мають і інші відповідачі, остільки справа неодноразово призначалася до розгляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2, який діючи в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 07 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2621/0708/71-147, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 дол. США (а.с.4-12 т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, 07 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 262.1/0708/71-147-Р-1 (а.с.18 т.1), та 07 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 - договір поруки №2621/0708/71-147-Р-2 (а.с.18,19 т.1).

Встановлено, що ВАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором (а.с.20 т.1).

Між тим, як свідчать матеріали справи, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, грошові кошти для погашения заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавала, у зв'язку з чим, згідно до наявного в справі розрахунку, станом на 01 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 40499,07 дол. США, що становить 852433 грн. 62 коп., за відсотками - 1801,28 дол. США, що еквівалентно 37913 грн. 75 коп. та пеня, в розмірі 172,95 дол. США, що на дату розрахунку становить 3640 грн. 29 коп. (а.с.41 т.1).

Встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договори купівлі - продажу прав вимоги за кредитним договором (а.с.28-35 т.1).

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 та поручителями не було виконано зобов'язань за договором кредиту, заборгованість не погашено.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й визнає їх законними та обґрунтованими, остільки вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи доведено, що кредитодавець надав грошові кошти ОСОБА_1, проте остання в порушення умов кредитного договору, належним чином не виконувала зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Твердження апеляційної скарги про неповідомлення відповідачів про дату розгляду справи та надіслання ОСОБА_1 кореспонденції за адресою, в якій вона наразі не проживає, а квартира була продана іншим особам, не вирішення судом питання щодо клопотань про витребування доказів від позивача, про виклик свідка на судове засідання та клопотання про призначення судової експертизи, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо невиконання відповідачкою взятих на себе умовами кредитного договору зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість щодо стягнення якої й було заявлено позов.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З кредитного договору № 2621/0708/71-147 від 07 липня 2008 року убачається, що ОСОБА_1 вказано місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.12 т.1), в договорах поруки № 262.1/0708/71-147-Р-1 та №2621/0708/71-147-Р-2 від 07 липня 2008 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 місцем проживання зазначено АДРЕСА_2 (а.с.18-19 т.1), вказана адреса зазначена ОСОБА_1 й в заяві-анкеті на отримання кредиту (а.с.20 т.1).

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі була предметом розгляду суду апеляційної інстанції 23 грудня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом правил підсудності та неврахування місця проживання всіх відповідачів - АДРЕСА_2 (а.с.109-11 т.1).

Відповідно до справи, на ухвалу суду першої інстанції від 27 липня 2015 року також було подано апеляційну скаргу й відповідачкою ОСОБА_3, відповідно до змісту якої остання оспорювала законність ухвали суду з підстав того, що в установленому законом порядку відповідачі зареєстрували своє місце проживання : АДРЕСА_2 (а.с.132,133).

Зі справи убачається, що ОСОБА_1, звертаючись у суд першої інстанції з клопотаннями, поясненнями в жодному із звернень не зазначала адресу місця проживання чи перебування відповідачів (а.с.159-164 т.1).

Встановлено, що судові повістки про виклик в суд на 07 вересня 2016 року відповідачі отримали за адресою проживання : АДРЕСА_2 (а.с.166-168), проте в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим цього дня справу перенесено розглядом (а.с.178 т.1).

У подальшому, судові повістки відповідачам направлялися судом на адресою АДРЕСА_3 (а.с.179 т.1).

Відповідно до даних долученої до справи довідки, в судове засідання о 09 год. 30 хв. 26 вересня 2016 року учасники судового розгляду справи не з'явилися, у зв'язку з чим по справі ухвалено заочне рішення (а.с.187,188 т.1).

При цьому, колегія суддів враховує, що лише у заяві про перегляд заочного рішення, рішення ОСОБА_4 вказала адресу місця свого постійного проживання - АДРЕСА_4. (а.с.193-195).

Зі змісту долученої до справи копії скарги ОСОБА_2, адресованої на ім'я голови Дарницького районного суду м. Києва убачається, представник скаржниці, який діє в її інтересах згідно довіреності від 10 вересня 2015 року (а.с.84 т.2), був повідомлений про день і час судового розгляду справи о 09 год. 30 хв. 26 вересня 2016 року.

Твердження апеляційної скарги про неприйняття судом рішень за клопотаннями про витребування доказів, допиту свідка, призначення судової експертизи колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, остільки як убачається з матеріалів справи, фіксування судових засідань з допомогою технічних засобів під час розгляду справи не здійснювалося 01 березня 2016 року з причин хвороби головуючого по справі (а.с.129), а в подальшому - з причин перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції та неявки учасників судового розгляду справи (а.с.132,136, 178,187т.1).

Правових підстав до задоволення поданих по справі ОСОБА_5 клопотань не вбачає і колегія суддів, враховуючи наступне.

До справи долучено виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між останнім на «Альфа Банк» та витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу про придбання кредитного договору, укладеного ОСОБА_4 (а.с.28-35).

Згідно п. 11.5 додаткової угоди до договору (а.с.12 т.1) банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по договору, а також угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника.

Посилання представника скаржника на те, що долучені документи є неповними, а в додатку до договору придбання прав вимоги відсутня інформація щодо всіх придбаних договорів, колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки матеріалами справи не спростовано законність набуття прав кредитора за зобов'язаннями ОСОБА_4 позивачем, а надання інформації у повному обсязі і щодо інших осіб буде свідчити про порушення умов банківської таємниці.

Містяться в матеріалах справи й докази наявності у ПАТ «Альфа банк» генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (а.с.244 т.1).

Такими, що не підлягають до задоволення колегія суддів визнає й клопотання про виклик у якості свідка ОСОБА_6, яка 07 липня 2008 року діяла від імені банку й укладала з ОСОБА_4 кредитний договір, з метою з'ясування питання щодо роз'яснення останній інформації про орієнтовну вартість кредиту та сукупну вартість кредиту з урахуванням кредитних ставок, а також за наведених підстав призначення по справі судово-економічної експертизи (а.с.22,25 т.2).

При цьому, колегія суддів враховує п. 10.13 кредитного договору, відповідно до якого позичальник - ОСОБА_4 підтвердила, що перед укладенням кредитного договору банк надав їй у письмовій формі всю інформацію про умови кредитування, а також під час укладання договору їй була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою НБУ від 10 травня 2007 року № 168, в повному обсязі (а.с.7 т.1).

У подальшому, під час укладання додаткової угоди про внесення змін до кредитного договору від 27 липня 2011 року, в той час, коли від імені позивача діяла інша особа - ОСОБА_7, ОСОБА_4 повністю погодилася з п. 10.13 кредитного договору та ще раз засвідчила його зміст ( п.11.12 додаткової угоди ) (а.с.8-12 т.1).

При цьому, колегія суддів враховує й долучений до справи розрахунок заборгованості, відповідно до якого ОСОБА_4 повністю погоджувалася з умовами договору й виконувала його умови протягом 2008-2014 р.р. (а.с.41 т.1).

Безпідставними колегія суддів визнає твердження представника ОСОБА_4, ОСОБА_2 про те, що фактично кредитні зобов'язання припинено у зв'язку з їх виконанням, остільки кредит отримувався в 2008 році в іноземній валюті, а тому підлягає до застосування саме курс долара США на момент видачі кредитних коштів, а не діючий під час його виконання.

Умовами кредитного договору з доповненнями до нього та додатками, який є чинним і підлягає до виконання, передбачено повернення боржницею кредитних коштів у вигляді щомісячних платежів, у сумі 277,21 дол. США, а не в національній валюті (а.с.4-17 т.1).

Саме у іноземній валюті і виконувалися відповідачкою кредитні зобов'язання (а.с.41).

Відповідно до ст. ст. 6, 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріалами справи доведено, що позивач свої зобов'язання виконав, кредит, у сумі 100 000 дол. США надав, проте боржниця та поручителі за зобов'язаннями умови договору не виконували, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту, у сумі 40499,07 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (1 дол. США= 21,048 грн.) склало 852433грн. 62 коп., за відсотками - 1801,28 дол. США, що еквівалентно 37913 грн. 75 коп., та пені, в розмірі 172,95 дол. США, склало 3640 грн. 29 коп., а всього 893987 грн. 66 коп.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/12641/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5848/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В..

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.