УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє Сокуренко Наталія Вікторівна, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 09 січня 2004 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ZPP0R045490363, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4 590 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,12% на рік з кінцевим терміном повернення 07 січня 2005 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 14 травня 2013 року у розмірі 141 582,85 грн, яка складається з: 4 571,54 грн заборгованості за кредитом, 42 352,03 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 94 659,28 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ZPP0R045490363 від 09 січня 2004 року у розмірі 131 582,85 грн, витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн, судові витрати по справі та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк».

Провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито.

В решті рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє СокуренкоН.В., звернулося із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 17 211,85 грн та неустойки в межах позовної давності у розмірі 28 422,67 грн та ухвалити нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №ZPP0R045490363 від 09 січня 2004 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 4 590 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,12% на рік з кінцевим терміном повернення 07 січня 2005 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ZPP0R045490363 від 09 січня 2004 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за даним кредитним договором почала виникати з лютого 2004 року. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 06 лютого 2009 року було стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №ZPP0R045490363 від 09 січня 2004 року, яка виникла станом на 04 серпня 2008 року у розмірі 8 628,25 грн. Після набранням даним рішенням суду законної сили 17 лютого 2009 року, позивач звернувся до суду з даним позовом 14 червня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, на підставі ст.ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Крім того, апеляційним судом правильно скасовано рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» та закрито провадження у цій частині, оскільки розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду, а відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє СокуренкоНаталія Вікторівна у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л.Ізмайлова