ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 Русь» на постанови старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 26.09.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року скаржник звернувся до суду з даною скаргою. Скарга мотивована тим, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі № 381/2736/15-ц задоволено позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 Русь» про повернення банківського вкладу та процентів. На виконання судового рішення 11.12.2015 року було видано виконавчий лист № 381/2736/15-ц. Старшим державним виконавцем Подільського ВДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 26.09.2016 року було винесено постанову про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» виконавчого збору в розмірі 3500,00 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат пов»язаних з організацією та проведення виконавчих дій у розмірі 300,28 грн.. Вважає дані постанови протиправними, оскільки ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» віднесено до неплатоспроможних та запроваджено у банку тимчасову адміністрацію. Окрім того, скаржник вважає, що постанову державним виконавцем винесено 26.09.2016 року, а на адресу Банку надійшло 24.03.2017 року, що свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому змушений звернутися до суду з даною скаргою.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених в ній, просив суд її задовольнити.

Старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Стягувач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року стягнуто з ПАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 Русь» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 35000 гривень, на підставі даного рішення 11 грудня 2015 року, було видано виконавчий лист № 381/2736/15-ц та в подальшому 15 січня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 49779892.

Як вбачається з Постанови Правління Національного банку України за № 190 від 19 березня 2015 року, Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_1 Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Разом з тим, того ж дня виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь», запроваджено у Банку тимчасову адміністрацію на період з 20 березня 2015 року до 19 червня 2015 року та розпочато процедуру виведення Банку з ринку.

Крім того, постановою Національного банку України № 460 від 16 липня 2015 року, було розпочато ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» та відкликано у нього банківську ліценцію.

З Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17 липня 2015 року, вбачається, що розпочато ліквідацію ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» та призначено на ліквідацію банку уповноважену особу ОСОБА_6, на строк один рік, з 17 червня 2015 року по 16 липня 2016 року.

Пунктом 3-1 частини 1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

При цьому, за умовами ч. 5 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому, виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.6-1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 26 вересня 2016 року було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження. Зі змісту якої вбачається, що її винесено на підставі ч. 5 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, 26 вересня 2016 року старшим державним виконавцем було винесено Постанову у виконавчому провадженні № 49779892 про стягнення з ПАТ ОСОБА_1 «ОСОБА_1 Русь» виконавчого збору у розмірі 3500,00 гривень, та Постанову про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 300,28 гривень.

За умовами ст..28 ЗУ «Про виконавче провадження» від 1999 року у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Так у відповідності до ч.6 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 - 8 частини першої статті 49 цього закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого для після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого провадження.

Таким чином, окрім чинного на час проведення виконавчих дій у цій справі Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, підлягає застосуванню до спірних правовідносин і Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки було розпочато процедуру ліквідації банку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1,3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Положеннями ч. 5 ст. 45 вказаного Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Як встановлено судом, то станом на час відкриття вищевказаного виконавчого провадження вже тривала процедура ліквідації ПАТ «ОСОБА_1 Русь», що у відповідності до вимог п.6-1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виключало відкриття виконавчого провадження взагалі, а той тривалий період перебування виконавчого провадження в стадії відкриття при офіційно оприлюдненій інформації про ліквідацію боржника вказує на відсутність підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Більше того, в розумінні вимог ст..28 ЗУ «Про виконавче провадження» передумовою для винесення оскаржуваної постанови від 26.09.2016 року є невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Між тим, з аналізу вищевикладених обставин у Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що під час процедури ліквідації банку не може виникати жодних додаткових зобовязань, а тому нарахування коштів по виконавчому збору і витрат по організації і проведенню виконавчих дій в даному випадку є неправомірним.

Згідно ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у п. 18 розяснив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Скаргу ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» на постанови старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 та прийняту ним постанову ВП №49779892 від 26.09.2016 р. про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» виконавчого збору та постанову ВП №49779892 від 26.09.2016 р. про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 Андрійовича ВП №49779892 від 26.09.2016 р. про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» виконавчого збору у розмірі 3500,00 грн. та постанову ВП №49779892 від 26.09.2016р. про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_1 Русь» витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 300,28 грн.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

СУДДЯ