АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/6286/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 856 грн. 51 коп., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 1 872 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 18 124 грн. 68 коп., заборгованості за комісією та пенею у розмірі 3 200 грн. та штрафу у розмірі 1 659 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути заборгованість за договором у розмірі 24 856,51 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 1 872 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 18 124,68 грн., заборгованості за комісією та пенею у розмірі 3 200 грн. та штрафу у розмірі 1 659,83 грн.

Посилається на те, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н на відкриття карткового рахунку та обслуговування картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та клієнт дає банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 30.09.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 1 872 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 18 124,68 грн. та заборгованість за комісією і пенею у розмірі 3 200 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень 00 копійок + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих відсотків та комісій.

Враховуючи вищевикладене таперевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов вірного висновку, що сума штрафу, яка підлягає стягненню становить 1 659,83 грн. (500 + 1 159,83).

З'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Судом встановлено, що 22.12.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якої оформив платіжну картку КРЕДИТКА «Універсальна» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту сплати процентів в обумовлені у Анкеті - Заяві та Умовах і Правилах про надання банківських послуг, затверджених 06.03.2010 року № СП-2010-256, строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах кредитування із використанням кредитки «Універсальна», 55 днів льготного періоду». Погашення заборгованості здійснюється щомісяця до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 5-6).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем долучені до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник відповідача пояснив, що ОСОБА_1 підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відмовився отримувати кредитну картку та залишив її у відділенні банку на столі.

Однак доказів щодо відмови отримати картку відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України відповідачем суду не надано та підтверджено представником відповідача в апеляційному суді про відсутність таких доказів у відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів отримання відповідачем кредитної картки виданої на його ім'я, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Умовами та Правилами надання банківських послуг не передбачено окремо отримання підпису від клієнта банку за отримання картки.

Твердження відповідача про звернення до банку з письмовою заявою від 10.07.2014 року про проведення службового розслідування з приводу встановлення обставин видачі йому кредитної картки та зняття з неї грошових коштів у сумі 1872 грн. колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься лише лист, але не надано доказів його відправлення на адресу банку.

Крім того, заява відповідача до Банку від 07.12.2016 року про надання інформації подана відповідачем вже після звернення ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до суду, а тому не може вважатись належним доказом не отримання відповідачем кредиту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді