Номер провадження: 22-ц/785/4046/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її педставника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання договору дарування удаваним та визнання його договором купівлі продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.12.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який був нею уточнений 15.06.2016 року, до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про визнання договору дарування удаваним та визнання його договором купівлі продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно.

У ході подальшого розгляду справи 24 січня 2017 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву в порядку ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_3 на підставі того, що в уточненій позовній заяві змінюється предмет і підстави позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд для вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, та заперечення на неї, перевіривши матеріали цивільної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м.Одеси (с. Васильків О.В.) знаходиться цивільна справа № 520/16281/15-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Перша одеська нотаріальна контора про визнання договору дарування удаваним та визнання його договором купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно.

24 січня 2017 року ОСОБА_3 до Київського районного суду м. Одеса була подана позовна заява (уточнена), якою були саме уточнені позовні вимоги шляхом їх збільшення.

02 березня 2017 року, Київським районним судом м. Одеса винесено ухвалу, якою було відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви позивача ОСОБА_3 в редакції від 24 січня 2017 року.

Постановляючи ухвалу від 02 березня 2017 року, Київський районний суд м. Одеса прийшов до висновку, що вимоги, заявлені у поданій уточненій заяві за своєю суттю та змістом насправді є заявою про зміну одночасно і предмету, і підстав позову. З таким висновком, колегія суддів погодитись не може виходячи з нижче наведеного.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, держави шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України встановлено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Тому, позивачка ОСОБА_3 користуючись своїм процесуальним правом відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України уточнила свою позовну заяву шляхом збільшення позовних вимог, які перебувають у нерозривному зв'язку з вимогами, які нею були заявлені раніше та у звязку з чим підлягають розгляду разом, так як повязані між собою.

Крім того, вказаною уточненою заявою відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позивачка ОСОБА_3 ніяким чином не змінювала ні предмету або підстави позову, тобто як було предметом позову майно, яке було набуто спільно позивачем та відповідачем та його розділ так спірне майно та його розподіл і залишались у вимогах які викладені в уточненому позові, які були вказані у позовній заяві підстави розподілу даного спільного майна та визнання за ОСОБА_3 права власності на нього, такими вони й залишились у звязку з її уточненнями, шляхом їх збільшення.

Тому, збільшені позовні вимоги, які були викладені в уточненій позовній заяві ОСОБА_3 не виходять за межі спірних правовідносин, і за своєю суттю та змістом не є заявою про зміну одночасно і предмету, і підстави позову, а лише відповідним чином викладають її зміст та нормативно - правове обґрунтування.

У пунктах 2 та 3 постанови №5 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року Верховний Суд України розяснив, що, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і розяснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Зокрема, у позивача суд повинен зясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Зясовується правильність обєднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути повязаними між собою, для вирішення питання про їх обєднання або розєднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд зясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий).

З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК).

Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Таким чином, при розгляді справи суд повинен був з'ясувати характер спірних про відносин сторін (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Предметом позову є те, що конкретно вимагає позивач.

Отже, позивачка ОСОБА_3 правомірно подала 24 січня 2017 року до Київського районного суду м. Одеса уточнену позовну заяву, у якій збільшила розмір позовних вимог, що відповідає положенням ч.2 ст.31 ЦПК України та ніяким чином не порушує їх імперативний припис.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

За змістом ст. 311 ч. 1 п.п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і, направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

В звязку з чим, ухвала суду від 02 березня 2017 року підлягає скасуванню на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_3 в редакції від 24 січня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви не перешкоджає подальшому провадженню у справі, та у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ця ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 3, 4, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 березня 2017 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_3 в редакції від 24 січня 2017 року на новий розгляд.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2