Справа №: 398/3634/15-ц
провадження №: 2/398/50/17
"30" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Ковальової О.Б.
при секретарі - Дудченко О.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просив:
«Бандиты из ОСОБА_1, которые лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко и их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом.
Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах. Это удалось в первую очередь из-за того, что была удалена коррупционная составляющая судьи, которые покрывали деятельность бандитов и некоторые сотрудники правоохранительных органов, закрывавших глаза на деятельность «бизнесменов»;
та інформацію від 07 квітня 2015 року:
«Напомним, что члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием»
Зобовязати ОСОБА_3 спростувати публікації від 06.04. та 07.04.2015 року, які містять недостовірну інформацію, розміщенe на вищевказаному веб сайті.
Стягнути з ОСОБА_3 на його користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені ним судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що статті, опубліковані на сайті «Правдоруб» містять недостовірну, неправдиву інформацію, яка порушує його особисті немайнові права, підриває його авторитет серед родини, знайомих та друзів.
В статтях відповідач фактично стверджує, що він: бандит; позбавляв людей будинків; підпалював чуже майно та те, що відносно нього ведеться слідство та він є учасником ОПГ.
Вважає, що ототожнення його з бандитом, особою, яка підпалювала чуже майно та тощо, не є оціночним судженням, оскільки така інформація по суті є фактичним твердженням, котре у разі, якщо існувало, то має бути доведено відповідними доказами, зокрема, беззаперечні факти, відкриті кримінальні справи та висновки судових органів.
Але він жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності.
Зазначає, що виходячи з приписів ст.277 ЦК України він має право на спростування інформації, яка повинна бути здійснена особою, яка її поширила, у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.
Крім того, позивач протягом тривалого часу у звязку з оприлюдненням про нього недостовірної, неправдивої інформації зазнав приниження честі, гідності та ділової репутації та моральних страждань, а тому для їх відновлення змушений був докладати додаткових зусиль та просить стягнути з відповідача у відшкодування завданої йому моральної шкоди 10 000 грн.
Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові, пояснивши, що в цих статтях викладені не оціночні судження, а фактичні твердження, а крім того біля публікації мається фото позивача. Крім того, не заперечує проти заочного розгляду справи з врахуванням того, що відповідач ні разу не зявився в судове засідання та не надав доказів в спростування вищевказаних публікацій. Також пояснила, що позивачу відомо про слухання справи, але він просить слухати справу у його відсутність.
Відповідач повторно на розгляд справи не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Суд з врахуванням думки представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 226 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ. Згідност.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06 квітня 2015 року в мережі Інтернет на сайті «Правдоруб Кіровоградщина региональные новости » була розміщена стаття під назвою «ОПГ из ОСОБА_1 попало под следствие » та 07 квітня 2015 року « Суд постановил взыскать с ОПГ «поджигателей» 4 млн. гривен (фото) » автором яких є ОСОБА_3
ОСОБА_2 посилається на те, що у зазначених статтях була викладена негативна інформація про нього, яка є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію.
Зокрема, негативною та недостовірною позивач вважає наступну інформацію, викладену там, а саме: 06 квітня 2015 року:
«Бандиты из ОСОБА_1, которые лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко и их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом.
Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах. Это удалось в первую очередь из-за того, что была удалена коррупционная составляющая судьи, которые покрывали деятельность бандитов и некоторые сотрудники правоохранительных органов, закрывавших глаза на деятельность «бизнесменов»;
та інформацію від 07 квітня 2015 року:
«Напомним, что члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием»
Позивач вважає, що наведена інформація, опублікована на сайті «Правдоруб» містить неправдиву та недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності, порушує його особисті немайнові права, підриває його авторитет серед членів його родини та близьких родичів, знайомих та друзів, ставить під сумнів його ділову репутацію, яка склалася серед його колег, оскільки його особа прирівнюється до бандита, особи, яка позбавляла людей будинків, підпалювача чужого майна, таким чином у публікаціях його фактично ототожнюють з особою, яка вчинила злочини та відносно якої ведеться слідство та в тому, що він є учасником ОПГ.
Позивач вважає, що поширена відносно нього інформація не є оціночним судженням, оскільки інформація поширена відповідачем містять фактичні дані на які він посилається, які можна довести або спростувати, що неможливо зробити з оціночними судженнями.
Але він жодного разу не притягувався ані до кримінальної, ані до будь якої іншої відповідальності та не має ніякого відношення до будь якого організованого угрупування чи злочинної організації.
Поширення вищезазначеної негативної інформації, за переконанням позивача, може сформуватися у громадськості думку про його причетність до кримінальної діяльності, що не відповідає дійсності та ганьбить його, порушує його право на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Судом встановлено, що у оскаржуваних статтях дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача, а також зазначена інформація поширена в мережі Інтернет, тобто доведена до відома багатьох осіб.
Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтями 297, 299 ЦК України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики.
Відповідно до вимог частин третьої і четвертої статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Таким чином, діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідача.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Відповідно до змісту ст.277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Враховуючи вищезазначені положення норм матеріального права, суд виходить із того, що інформація, викладена в статтях відповідача, подана в формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження, з огляду на використання наступних мовних оборотів, застосованих у статтях: «Бандиты из ОСОБА_1, которые лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко и их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом. Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах» та «Напомним, что члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием».
Суд вважає, що при характеристиці позивача автор майже не використовує гіперболи, алегорії або сатиру, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи. Натомість, речення містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку щодо його особи та його ділових якостей, а тому суд дійшов до висновку, що вищезазначені фрагменти статті є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян лише в тому випадку, коли вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього.
Враховуючи вищезазначене положення матеріального закону, автор у статті не посилається на жодну оприлюднену публікацію в якості джерела отримання ним певної інформації, а всі висновки робить від власного імен. Інформацію, викладену у статті, не можна визнати авторським аналізом відомостей щодо позивача, які були наявні в інтернет-просторі.
У спірній статті містяться фрагменти, які не можна розцінювати як гостру критичну оцінку діяльності позивача, оскільки в них прямо вказується на вчинення позивачем тих чи інших правопорушень, які мають ознаки кримінальних злочинів, а саме: «… лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом. Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах», «…члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием».
Зі змісту наведених висловлювань вбачається, що вони можуть сформувати у громадськості думку про причетність позивача до кримінальної діяльності. Інформація викладена відповідачем щодо позивача фактично зводиться до обвинувачень його у вчиненні протиправних дій, які мають ознаки кримінальних злочинів, при цьому належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачем не було надано та судом не встановлено.
Відповідно до статті 32 Конституції України судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Частиною 1статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.
Згідно ч., ч. 6, 7 ст.277 ЦК України - фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.
Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.
Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.
Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Враховуючи вищезазначені положення норм матеріального закону, суд дійшов висновку, що поширена відносно позивача інформація викладена у формі фактичних тверджень, належних та допустимих доказів на підтвердження правдивості зазначеної інформації відповідачем не було надано та судом не встановлено.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.
Таким чином, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що внаслідок поширення недостовірної інформації, позивач зазнав моральних страждань, а тому стягує з відповідача на його користь - 2 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, оскільки для відновлення порушеного права позивачеві знадобились додаткові зусилля, які порушили звичайний спосіб життя, що, на думку суду, призвело до душевних страждань позивача з цього приводу.
Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, відповідно до задоволених позовних вимог - 263,60 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Керуючись ст., ст. 11, 60, 88, 212 - 215, 218, 224 226, 228 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
«Бандиты из ОСОБА_1, которые лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко и их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом.
Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах. Это удалось в первую очередь из-за того, что была удалена коррупционная составляющая судьи, которые покрывали деятельность бандитов и некоторые сотрудники правоохранительных органов, закрывавших глаза на деятельность «бизнесменов»;
та інформацію від 07 квітня 2015 року:
«Напомним, что члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием»
Зобовязати ОСОБА_3 протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі № 398/3634/15-ц спростувати у такий же спосіб, у який вона була поширена недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 наступну інформацію від 06 квітня 2015 року та від 07 квітня 2015 року :
«Бандиты из ОСОБА_1, которые лишали людей домов, поджигали чужое имущество и проворачивали схемы с недвижимостью, оказались под следствием. В частности, ОСОБА_2, Тимошенко и их подставное лицо Киреев. Благодаря коррупционным схемам этим участникам ОПГ удалось нажиться огромным капиталом.
Сейчас следствие рассматривает мошенничество в особо крупных размерах. Это удалось в первую очередь из-за того, что была удалена коррупционная составляющая судьи, которые покрывали деятельность бандитов и некоторые сотрудники правоохранительных органов, закрывавших глаза на деятельность «бизнесменов»
«Напомним, что члены преступной группировки, так называемые «поджигатели» Тимошенко, ОСОБА_2 и Киреев оказались под следствием»
З посиланням на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення, і суд, що виніс рішення, із заголовком наступного змісту: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно ОСОБА_2 ».
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 263,60 грн. у відшкодування сплаченого судового збору
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Головуючий: