АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 та з урахуванням уточнених позовних вимог просила поділити спільне майно подружжя, а саме земельну ділянку АДРЕСА_1 на території садового товариства «Восход» у Дарницькому районі м. Києва, виділивши за позивачем в натурі Ѕ частину вказаної земельної ділянки та визнати за нею право власності на Ѕ частину.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2013 позов задоволено частково. Визнано у порядку поділу майна за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 0,0596 га. Припинити у порядку поділу майна право власності ОСОБА_6 на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1, загальною площею 0,0596 га. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати у сумі 3 220 грн. та витрати пов'язані з публікацією оголошення в газеті «Хрещатик» у сумі 393,12 грн.

Справа № 753/5719/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6031/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх вимог вказує, що позивач приховала наявність на земельній ділянці житлового будинку, гаражу, будівель та споруд і їх наявність унеможливлює поділ земельної ділянки. Зазначила, що земельна ділянка у даному випадку є неподільною річчю і не існує варіантів виділу в натурі 1/2 її частини. Вказала, що поділ земельної ділянки позбавляє можливості нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських споруд, розташування плодово-ягідних насаджень, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їхніх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.07.1999, який 28.07.2009 було розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 (а. с. 50-51). Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.02.2004 ОСОБА_6 придбано земельну ділянку АДРЕСА_1, загальною площею 0,0596 га, призначену для ведення садівництва (а. с. 52).

Позивач, зазначаючи, що земельна ділянка була придбана за час спільного проживання та перебування в офіційному шлюбі пожружжя, за спільні кошти, а тому звернулася із відповідним позовом до суду.

Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте за спільні кошти подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути: будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що суд може визнати майно спільною сумісною власністю подружжя у разі встановлення факту його набуття під час шлюбу, та після з'ясування джерела його набуття.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про належне сповіщення відповідача про час та місце слухання справи або отримання ним тексту заочного рішення, що в свою чергу, на думку колегії суддів, свідчить про його необізнаність про розгляд вищезгаданого позову.

Між іншим, було встановлено, що на час розгляду цієї справи ОСОБА_6 тяжко хворів, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Після смерті відповідача відкрилась спадщина, яка складається в тому числі зі спірної земельної ділянки 0,0596 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (с/т «Восход»), кадастровий номер НОМЕР_2, спадкоємцем якої за законом є ОСОБА_4 - рідна сестра померлого (особа, яка подала апеляційну скаргу) (а. с. 124).

При зверненні за реєстрацією права власності на будинок, який знаходиться на вказаній земельній ділянці, їй стало відомо про заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2013, яким за позивачем визнано Ѕ право власності на спірну земельну ділянку.

Представник ОСОБА_4 пояснив, що про існування вищезгаданого заочного рішення не було відомо, а ні відповідачу по справі, а ні його родині. Зазначав, що позивач свідомо не реєструвала своє право власності на частку спірної земельної ділянки, знаючи про хворобу відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, тобто за допомогою засобів доказування.

Отже, цивільне процесуальне законодавство зобов'язує суд повно, всебічно, об'єктивно виявляти дійсні обставини справи і надає суду можливість зробити кінцевий висновок щодо всіх пред'явлених та досліджених доказів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що необізнаність відповідача про розгляд цієї справи завадили суду першої інстанції з'ясувати, як підстави набуття спірного майна, так і з'ясувати джерело походження коштів, за які воно було придбано, в зв'язку з чим висновки суду про визнання спірної земельної ділянки спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ у рівних частках визнає такими, що не відповідають обставинам справи.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з причин його недоведеності.

При цьому, приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує наявність судового спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо поділу спадкового майна після смерті ОСОБА_6, під час якого вирішується питання щодо права власності на спірну земельну ділянку.

Таким чином, вимоги апеляційних скарг знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 3 333 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк