АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача

ТОВ «Консоль ЛТД» Останіної Г.А.,

представника відповідача

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Гіндрюка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.03.2017 закрито провадження у даній справі (а.с. 194-197).

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд дійшов неправомірного висновку про те, що даний позов не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки господарським судом відкрите провадження в справі про банкрутство відповідача ТОВ фірма «Консоль ЛТД».

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставністю і необґрунтованістю та просили ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції закриваючи провадження у справі виходив з того, що з моменту порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» всі спори з майновими вимогами до боржника, в тому числі і спори про визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, підвідомчі господарським судам.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2016 ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ТОВ фірма «Консоль ЛТД», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки № 515 від 13.08.2007, укладеного між ТОВ фірма «Консоль ЛТД» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», предметом якого є корпус АДРЕСА_1 (а.с. 5-13).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2016 підсудність вказаної справи визначено Голосіївському районному суду м. Києва (а.с. 3, 4).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2016 відкрито провадження у справі (а.с. 35).

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Разом з цим, у відповідності до п. 7 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду АР Крим від 16.07.2012 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (а.с. 152-153).

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (а.с. 169-175).

Постановою господарського суду Київської області від 14.08.2016 ТОВ фірма «Консоль ЛТД» визнано банкрутом (а.с. 176-184).

Даний позов було здано на пошту 21.07.2016 (а.с. 33, 34).

Отже ТОВ Фірма «Консоль» вже визнано банкрутом і відносно підприємства відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що ТОВ Фірма «Консоль» визнано банкрутом та відносно підприємства відкрито ліквідаційну процедуру після 19.01.2013, господарським судом, який розглядає справу про банкрутство даного підприємства, застосовуються положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 19.01.2013, а до відносин, пов'язаних із визнанням недійсними правочинів боржника застосовуються правила виключної підсудності відповідно до ст. 12 ГПК України.

У висновках Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України, за II півріччя 2016 р., у п. 3 Розділу «Справи про банкрутство» зазначену наступну правову позицію, що є обов'язкова для всіх судів України.

Зокрема, згідно з пунктами 2, 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи, крім іншого, у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

За змістом ч. 9 ст. 16 ГПК України «Виключна підсудність справ» справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями ч. 4 ст. 10 Закону України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-ХІІ), відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми зазначеного Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (ч. 1 ст. 20 Закону N 2343-ХІІ).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю цього Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (постанова Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 3-1221гс16).

Отже, питання щодо недійсності правочинів, вчинених ТОВ Фірма «Консоль», яке визнано у встановленому законом порядку банкрутом, підлягають вирішенню судом, який розглядає справу про банкрутство ТОВ Фірма «Консоль» в порядку виключної підсудності, встановленої п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

Тобто, для визначення підсудності спору в даній справі є необхідним встановлення сторони даного правочину - боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, в тому числі якого визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру після набрання чинності Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 19.01.2013, та врахування предмету позову - визнання недійсним будь-якого правочину (договору), укладеного боржником. Будь-яких інших умов ст. 12 ГПК України не містить.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування судом апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД», Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору іпотеки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва