У Х В А Л А
25 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Лященко Н.П., Л.І. Охрімчук
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2016 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 Визнано будинковолодіння, об'єктом спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_5 право власності на 38/100 спірних незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки. У задоволенні іншої частини позова ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року з передбаченими пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 57, 60 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статей 57, 60 СК України.

На обґрунтування підстав перегляду зазначеного судового рішення, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, 9 листопада 2016 року та постанови Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, 7 вересня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах одних и тих самих норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 30 січня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову, оскільки дійшов висновку, що спірні будинковолодіння та земельна ділянка, на якій вони знаходиться, є спільним майном подружжя, що набуте за час шлюбу, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів і тому, визнав за позивачкою право власності на частину спірного майна.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року та 9 листопада 2016 року, наданих заявником для порівняння, касаційний суд дійшов висновку, що спірне майно не є спільним майном подружжя, оскільки придбане після того як сторони перестали вести спільне господарство та проживати однією сім'єю, виходячи з фактичних обставин справи та наданих сторонами доказів.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, встановленні судами при розгляді справ, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції частини четвертої статей 57, 60 СК України.

У постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, 7 вересня 2016 року містяться висновки про те, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Таким чином, порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, 7 вересня 2016 року, зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко