АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 753/2835/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5587/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що подана позовна заява не містить жодної вимоги немайнового характеру, а заявлена вимога щодо визнання рухомого та нерухомого майна об'єктом спільного сумісного майна подружжя є загальною вимогою до спірних об'єктів зазначених у позові. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір у повному обсязі у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що за станом на 01.01.2017становило 4 800,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що у строки вказані в ухвалі про залишення позову без руху, позивачем не усунуті недоліки, що є підставою для повернення заяви.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без руху з підстав несплати у повному розмірі судового збору, встановленого Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Визначаючи розмір несплаченого судового збору суд першої інстанції виходив із того, що позивачу слід сплатити судовий збір згідно дійсної ціни позову у розмірі 8 000,00 грн. та за дві самостійні вимоги немайнового характеру у розмірі 1 280,00 грн. із розрахунку 640,00 грн. х 2.

Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Копію ухвали про усунення недоліків позивач отримав 01 березня 2017 року (а.с.20). На виконання вимог закону, визначених в ухвалі суду першої інстанції, позивач доказів сплати судового збору у розмірі визначеному судом не надіслав, посилаючись на те, що ним здійснено оплату судового збору при подачі позову у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір». Звернув увагу суду на те, що у поданій ним позовній заяви відсутні вимоги немайнового характеру, а позовна вимога про визнання рухомого та нерухомо майна об'єктом спільного сумісного майна подружжя є загальною вимогою до спірних об'єктів зазначених у позові.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_5, у зв′язку з неналежним виконанням недоліків визначених в ухвалі про залишення заяви без руху, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не надано платіжного документа про належну сплату судового збору згідно дійсної ціни позову (850 550 грн. 00 коп.) відповідно до Закону України "Про судовий збір", сплаченого на рахунок УДК у Дарницькому районі м. Києва - 0003, - 8 000 грн. 00 коп. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. х 5 = 8 000 грн. 00 коп.) (ст. 4 Закон Україн "Про судовий збір"); не надано платіжного документу про сплату судового збору за самостійну вимогу немайнового характеру (визнання майна спільним сумісним майном подружжя), сплаченого на рахунок УДК у Дарницькому районі м. Києва - 0003, - 640 грн. 00 коп.

Перевіряючи матеріали позовної заяви, а також додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, колегія суддів приходить до наступного:

З поданих до суду позовних заяв, інших заяв і скарг справляється судовий збір, у розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1 600,00 грн.

Статтею 4 Закону N 3674-VI визначено об'єкти справляння судового збору, його розміри та найменування документа і дії, за яку справляється судовий збір, та платника судового збору.

За подання позовної заяви про поділ майна подружжя ставка судового збору визначена у вигляді - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - підпункт 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається із змісту позовної заяви позивачем ОСОБА_5 заявлено вимогу про поділ майна подружжя.

На день подачі позову до суду (14 лютого 2017 року) мінімальна ставка судового збору становила 640,00 грн., максимальна - 4 800,00 грн.

Позивачем при подачі позову до суду із визначеною ціною позову 850 550,00 грн., з якої 1 відсоток становить 8 505,50 грн., сплачено максимальну ставку судового збору 4 800,00 грн. (а.с. 1, 2-4), що відповідає підпункт 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, визначена судом першої інстанції сума судового збору згідно з підпунктом 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону N 3674-VI у розмірі 9 280,00 грн. не відповідає заявленому позову ОСОБА_5

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що зазначена позивачем у позові вимога про визнання рухомого та нерухомо майна об'єктом спільного сумісного майна подружжя як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (поділ майна подружжя з визначенням часток) є однією вимогою.

Отже, позивачем ОСОБА_5 заявлено одну вимогу, за яку ним сплачено судовий збір при подачі позову до суду, а не три, як зазначив суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху.

При цьому, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви судом першої інстанції змінено підстави для залишення позовної заяви без руху і у мотивувальній частині ухвали зазначено про несплату позивачем судового збору вже за дві вимоги.

Неправильно визначивши кількість позовних вимог, розмір судового збору, який підлягає сплаті, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з передачею питання на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: