Справа № 495/3549/17
06 липня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої - одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі - Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, слухати справу в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, представивши заяву про визнання позову та прохання розглядати справу в його відсутність.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.07.2016 року.
На час смерті померлому ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1, який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 43,9 кв.м., житловою площею - 27,1 кв.м.; літ.«Б» - сарай; літ.«В» - вбиральня; №1 - цистерна; №2 - огорожа; №3 - хвіртка.
Вказане спадкове майно померлий ОСОБА_2 заповідав позивачці, що підтверджується заповітом від 06.08.1992 року, посвідчений нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №І-3779, який не був змінений та скасований.
Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.
Позивачка фактично прийняла спадщину після померлого батька, вела спільне господарство, доглядала, проводила поховання, здійснювала всі платежі, користується спадковим майно, інші спадкоємці відсутні.
Встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, але їй було відмовлено вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документи на спадкове майно.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані, доказані і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1261 ч.1, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 43,9 кв.м., житловою площею - 27,1 кв.м.; літ.«Б» - сарай; літ.«В» - вбиральня; №1 - цистерна; №2 - огорожа; №3 - хвіртка.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя