ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1683/17
провадження № 2/753/3010/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Кириченко Н.О.

за участі секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком який проживає окремо від неї та визначення днів для побачення, визначення способів участі у вихованні дитини та способу побачення з неповнолітньою дитиною,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в особі свого представника, звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позов до відповідача, за участю третьої особи, про про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком який проживає окремо від неї та визначення днів для побачення, визначення способів участі у вихованні дитини та способу побачення з неповнолітньою дитиною.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те що він з відповідачем почали жити разом з 2007 року в Дніпропетровську. В цивільному шлюбі позивач та відповідачка прожили шість років.

Позивач забезпечував родину матеріально, дбав про побут, купував все необхідне для забезпечення благополуччя сім'ї. Пізніше, завдячуючи своїй відданості роботі та наполегливості ОСОБА_2 запросили до міста Києва для подальшої співпраці в один із світових представників салонів краси. Зарекомендувавши себе, як майстер високого класу ОСОБА_2 запросили по контракту до Латвії на три роки.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 22 вересня 2009 року - ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком останньої є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_3.

Коли позивачка ОСОБА_3 знаходилась в декретній відпустці по догляду за дитиною позивач ОСОБА_2 повністю забезпечував родину матеріально.

З 2013 року позивач та відповідачка перестали жити разом.

03 листопада 2015 року ОСОБА_2 було підписано дозвіл на тимчасову поїздку за кордон (з України до Сполучених Штатів Америки), з метою відпочинку, у період з 15 листопада 2015 року по 15 квітня 2016 року, його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі ї матері - ОСОБА_3.

Станом, на грудень місяць 2016 року батьку дитини ОСОБА_2 нічого не відомо про місцезнаходження його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 Цивільна дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в установлений строк, передбачений нотаріально посвідченою заявою дитину ОСОБА_4 до України не повернула.

В період з 16 квітня 2015 року ОСОБА_2 неодноразово звертався до цивільної дружини ОСОБА_3 з проханням побачитись зі своєю донькою, поговорити з нею по телефону, Скайпу, проте остання не повідомляла ОСОБА_2 про місцезнаходження спільної дитини, забороняла дитині спілкуватися з ріднім батьком. При цьому жодних причин і мотивів відповідачка ОСОБА_3 не повідомляла ОСОБА_2

З телефонної розмови ОСОБА_2 з ОСОБА_3 йому стало відомо, що їхня донька ОСОБА_5 знаходиться в місті Детройт штат Мічиган разом із бабусею та дідусем матері дитини.

ОСОБА_3 працює вмісті Нью-Йорку та спілкується із донькою по інтернету через Скайп через брак часу та зайнятість на роботі. Вихованням та забезпеченням дитини займаються батьки ОСОБА_3

На неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляла позивачу не обґрунтовуючи своєї позиції щодо даного вирішення питання. Крім того, ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомила ОСОБА_2, що не збирається повертати неповнолітню дитину ОСОБА_4 до України, оскільки має на меті залишити її в Сполучених Штатах Америки для постійного місця проживання.

4 серпня 2013 року о 13.03 ОСОБА_2 зустрічався з своєю донькою ОСОБА_4, вони разом проводили час, були на прогулянці (на фото дитина виглядає усміхненою та щасливою, тримає м'яку іграшку в руках, яку подарував їй ОСОБА_2)

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18 год. 16 хв. ОСОБА_2 передав через матір дитини ОСОБА_3 сережки на день народження своєї доньки ОСОБА_4

Проте, як з'ясувалося ОСОБА_2 пізніше його подарунок - сережки були передаровані ОСОБА_3 своїй похресниці, що є не припустимо по відношенню до почуттів позивача ОСОБА_2, який подарував подарунок саме своїй рідній дитині.

Враховуючи вище викладені факти, відповідач ОСОБА_2 втратив довіру до ОСОБА_3 та не передавав подарунки своїй дочці.

Принагідно зазначаю, що 12 вересня 2013 року о 14.05 ОСОБА_2 дарував квіти своїй доньці ОСОБА_4 та зустрічався з нею, оскільки на той момент ОСОБА_3 дозволяла бачитися відповідачу з донькою.

13 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_2 зустрічався з своєю донькою ОСОБА_3 та подарував їй м'яку іграшку медведика (дівчина на фото виглядає усміхненою).

Всі намагання ОСОБА_2 мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, з боку відповідачки лунали погрози, що вона позбавить батьківських прав ОСОБА_2

Як свідомий громадянин, ОСОБА_2 розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина він має почуття та велике бажання бачити та виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, віддавати своє тепло та батьківську любов.

Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування ОСОБА_2 з його донькою ОСОБА_4 спричинили шкоду відсутні.

Створення перешкод відповідачкою в спілкуванні ОСОБА_2 зі своєю донькою ОСОБА_4 порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересами дитини, у зв"язку з зазначеними обставинами і був поданий позов до суду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що позивач з донькою останній раз бачився 13 вересня 2013 року, потім протягом року, десь до вересня 2014 року спілкувався з дитиною по Скайпу, однак жодного разу не бачився. У період з вересня 2014 року по листопад 2015 року, коли ним було надано дозвіл на тимчасову поїздку за кордон до Сполучених Штатів Америки, він також не бачився з дитиною, оскільки відповідач чинила йому в цьому перешкоди. З будь-якими заявами до компетентних органів щодо перешкод у вихованні з дитиниою позивач не звертався. У серпні 2015 року позивач поїхав до Латвії за контрактом, де й досі працює. Він знав телефон тещі - бабусі дитини, та намагався їй телефонувати. Адреси, де проживає дитина в США йому не повідомляли. Просила суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4: безперешкодного спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою засобів телефонного зв'язку з урахуванням розпорядку дня малолітньої дитини ОСОБА_4, безперешкодного спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_6 через програму «Скайп» (інтернет-телефонія) кожної суботи та неділі з 19.00 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. за українським часом, а також в день народження дитини та батька, на Різдво, Великдень, Пасхи, Тройці, Дня Перемоги, особисте спілкування батька з дитиною кожного приїзду матері з дитиною до України та кожного приїзду батька до України з періодичністю приїздів - не менше ніж тричі на рік.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечував з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_2 31.07.2013 року написав заяву компетентним органам України, відповідно до якої останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей документ підтверджує відсутність бажання у позивача брати участь у вихованні малолітньої ОСОБА_4 та спілкуванні з нею. Змоменту написання вказаної заяви він не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема не цікавиться дитиною, не приймає жодної участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не вітає з днем народженням і іншими святами та взагалі не здійснює жодних дій, спрямованих на спілкування з дитиною. Позивач мав телефон ОСОБА_3, а також телефон своєї колишньої тещі. А при оформленні дозволу на виїз дитини за кордон не цікавився, де буде проживати дитина.

Крім того, позивач не проживає в Україні та наразі знаходиться в Латвійській республіці, а тому не може йти мова вчинення йому будь-яких перешкод у вихованні дитини чи вільному спілкуванні з нею.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні у позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 донька ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 18).

31.07.2013 року позивач по справі ОСОБА_2 надав нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав щодо малолітної дитини ОСОБА_7 (а.с. 99).

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кийови Вікторії Володимирівни, 04 листопада 2015 року ОСОБА_2 було підписано дозвіл на тимчасову поїздку за кордон (з України до Сполучених Штатів Америки), з метою відпочинку, у період з 15 листопада 2015 року по 15 квітня 2016 року, його неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі ї матері - ОСОБА_3 (а. с. 20).

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов"язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов"язок не чинити цьому перешкоди.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не було встановлено, що відповідачем чинилися перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною, оскільки як було зазначено представником позивача, він мав телефон відповідача, коли вона проживала на території України, однак тривалий час не виявляв бажання до виховання та спілкування з дитиною. Також мав телефон колишньої тещі. Посилання на те, що позивач телефонував до відповідача, і йому ніхто не відповідав, або відмовляв у спілкуванні чи побаченні з дитиною - не можуть бути прийняті як доказ чинення йому перешкод в спілкуванні з дитиною. Позивач тривалий час не спілкувався та не бачився з дитиною, надав заяву на позбавлення його батьківських прав, яку не оскаржував, надав згоду на вивезення дитини за кордон.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідачів.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.7, 141, 153, 155, 159, 163 СК України, ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства", суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком який проживає окремо від неї та визначення днів для побачення, визначення способів участі у вихованні дитини та способу побачення з неповнолітньою дитиною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя