Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоХопти С.Ф.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Дмитро Дмитрович, товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, на дії та рішення державного виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбана Д.Д. щодо визначення вартості й оцінки арештованого майна.

Скаргу заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року (про стягнення із ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 871 876 грн 77 коп. та судових витрат) та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року (про стягнення із ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 053 євро 94 євроцента, 658 410 грн 62 коп. та судових витрат).

Звітом від 15 березня 2016 року вартість (без ПДВ) арештованого майна боржника - двокімнатної квартири № 8 загальною площею 57,7 кв. м по АДРЕСА_1 - визначено оцінювачем у 1 818 400 грн. Вказаний звіт про оцінку майна було рецензовано та виявлено його невідповідність вимогам законодавства щодо оцінки майна.

Разом з тим, оцінка арештованого майна, проведена 16 травня 2016 року за запитом державного виконавця ТОВ «Українська експертна група» за результатами рецензування звіту від 15 березня 2016 року, є значно заниженою та необ'єктивною, тому не може бути використана при встановленні ціни відчуження шляхом продажу на публічних торгах. Квартира АДРЕСА_1 є єдиним майном боржника, за рахунок якого можливе погашення заборгованості перед банком, тому виставлення її на торги за ціною, що не відповідає ринковій вартості, порушує права банку як стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року, відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

У касаційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвали судів та постановити нову ухвалу про задоволення скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07 лютого 2014 року у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону про виконавче провадження.

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Судами встановлено, що на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2010 року (про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 871 876 грн 77 коп. та судових витрат) та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року (про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 100 053 євро 94 євроцента, 658 410 грн 62 коп. та судових витрат).

Звітом від 15 березня 2016 року вартість (без ПДВ) арештованого майна боржника - двокімнатної квартири № 8 загальною площею 57,7 кв. м по АДРЕСА_1 - визначено оцінювачем у 1 818 400 грн. Вказаний звіт про оцінку майна було рецензовано та виявлено його невідповідність вимогам законодавства щодо оцінки майна.

Згідно рецензії від 19 квітня 2016 року на звіт про незалежну оцінку майна від 15 березня 2016 року, звіт неповною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення значних недоліків.

Відповідно до висновку про вартість майна, складеного за результатами рецензування та оцінки майна, проведеного ТОВ «Українська експертна група», ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 16 травня 2016 року становить 2 542 232 грн без ПДВ.

Не погоджуючись з даним висновком, стягувачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було замовлено в ПП «ЕкспертГАРАНТ» звіт про незалежну оцінку майна, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 25 травня 2016 року становить 4 011 900 грн без ПДВ.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заявник посилався на те, що оцінка майна, проведена ТОВ «Українська експертна група», не відображає дійсну вартість об'єкта нерухомості, є значно заниженою та необ'єктивною, а тому у державного виконавця були відсутні підстави використовувати цей звіт для продажу квартири на публічних торгах.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості скарги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на дії державного виконавця, апеляційний суд виходив із того, що висновок про вартість квартири АДРЕСА_1, складений на підставі постанови державного виконавця за результатами рецензування та оцінки майна, проведеної ТОВ «Українська експертна група», станом на 16 травня 2016 року, згідно якого ринкова вартість об'єкту оцінки становить 2 542 232 грн без ПДВ, повною мірою відповідає вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади майна та майнових прав», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оспорюваний у скарзі висновок є повним та науково обґрунтованим. Сам по собі висновок ПП «Експерт Гарант», який складено на замовлення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», тобто особи зацікавленої у збільшенні вартості майна, на яке звертається стягнення, не спростовує висновок оцінювача ТОВ «Українська експертна група», що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, виданий 11 червня 2013 року Фондом державного майна України. Крім того, ОСОБА_10, яким 16 травня 2016 року складено звіт про оцінку майна, має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, інформацію про нього як оцінювача включено до Державного реєстру оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності як оцінювача, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на дату вчинення виконавчих дій, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Уразі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно п. 64 Національного стандарту № 1 «Загальні засади майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), за результатами своєї роботи рецензент готує рецензію у письмовій формі, яку скріплює підписом. Рецензія не повинна містити власного висновку про вартість об'єкта оцінки. Будь-які судження про вартість об'єкта оцінки, виражені у грошовій формі, можуть відображатися рецензентом виключно у формі звіту про оцінку майна, складеному у повній формі відповідно до вимог національних стандартів. Якщо у письмовому запиті про необхідність рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) встановлюється вимога щодо надання висновку про вартість об'єкта оцінки, така вимога

задовольняється шляхом проведення оцінки майна.

За змістом п. 50 Національного стандарту № 1, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно п. п. 15, 16, 52 Національного стандарту № 1, методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою

порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

У п. 3 Національного стандарту № 1 визначено, що подібне майно - це майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об'єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість.

Дійшовши висновку про те, що висновок про вартість квартири АДРЕСА_1, складений ТОВ «Українська експертна група», станом на 16 травня 2016 року повною мірою відповідає вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади майна та майнових прав», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а висновок ПП «Експерт Гарант» від 25 травня 2016 року сам по собі не спростовує висновок оцінювача ТОВ «Українська експертна група», апеляційний суд у постановленій ухвалі не навів мотивів відхилення доводів апеляційної скарги щодо порушення рецензентом-оцінювачем ТОВ «Українська експертна група» вимог законодавства про оцінку майна при виборі та обґрунтуванні вибору бази оцінки подібного за характеристиками та властивостями до об'єкта оцінки майна (квартир). Вартість подібних квартир у висновку ПП «Експерт Гарант» від 25 травня 2016 року варіюється від 5 001 608 грн до 6 032 091 грн, а у висновку ТОВ «Українська експертна група» від 16 травня 2016 року цей показник знаходиться у діапазоні 2 799 740 грн - 3 443 000 грн.

Крім того, при оцінці майна оцінювач ТОВ «Українська експертна група» зменшив вартість подібного майна на 10 %, які за його доводами є середньостатистичною знижкою на торгах між продавцем і покупцем.

Разом з тим, звернення стягнення на нерухоме майно у порядку виконання рішення суду про стягнення заборгованості є примусовим, тобто не є результатом договірної домовленості сторін.

За таких обставин, застосована оцінювачем 10 % знижка не узгоджується із правилами щодо оцінки арештованого (у межах виконавчого провадження) майна.

З урахуванням викладеного, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик