Ухвала

іменем україни

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 15 травня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який було розірвано за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилися двійнята - ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які постійно проживають разом із нею.

14 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дітей, згідно з яким ОСОБА_6 зобов'язався сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 7 тис. грн щомісяця, до досягнення ними повноліття.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати аліментів за період з 1 червня 2013 року по 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 189 тис. грн, яку позивач ОСОБА_5 просила стягнути з відповідача ОСОБА_6

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість зі сплати аліментів на двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 1 червня 2013 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 189 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що з 15 травня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року було розірвано.

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у них народилися двійнята - ОСОБА_7 і ОСОБА_8.

14 жовтня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3-1272 (а. с. 5, т. 1).

Умовами договору обумовлено, що діти постійно мешкають разом із матір'ю, а батько дітей зобов'язується щомісячно сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі 7 тис. грн щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. У той же час передбачено, що аліменти сплачуються ОСОБА_6 щомісяця не пізніше двадцятого числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на особовий рахунок ОСОБА_5, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» (п. 3 договору).

Пунктом 7 вказаного договору встановлено, що кожна сторона зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на неї договором, та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків. Сторона, що порушила зобов'язання за цим договором, повинна усунути ці порушення.

Суд першої інстанції, встановивши вищезазначені обставини справи та відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконує своїх зобов'язань щодо утримання малолітніх дітей, які передбачені СК України та умовами договору про сплату аліментів від 14 жовтня 2011 року, у зв'язку з чим за період з 1 червня 2013 року по 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 189 тис. грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5, виходячи лише із того, що вона мешкає разом із дітьми не у квартирі АДРЕСА_1, як це передбачено умовами договору, а у квартирі АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що ця обставина не може бути підставою для позбавлення позивача і її дітей законного права на отримання аліментів та стягнення заборгованості за ними від батька дітей ОСОБА_6

Разом із цим не можна погодитися із посиланням суду на положення ч. ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України та, що позивач не позбавлена права за наявності підстав звернутися з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у загальному порядку відповідно до глави 15 СК України, в тому числі і за минулий час відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки таким чином суд позбавив позивача її законного права, передбаченого ст. 3 ЦПК України та ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року скасувати, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік О.В. Ступак

Головуючий

Судді: