Справа № 703/1990/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Опалинської О.П.

народних засідателів Мінченко Т.О., Поляруш Ю.А.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

за участі представника заявника ОСОБА_1

особи щодо якої подано заяву про примусову госпіталізацію до

психіатричного закладу: ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Сміла цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою виконуючого обовязки головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар без його згоди, -

встановив:

Виконуючий обовязки головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричної лікарні, який 22 червня 2017 року о 12 годині 30 хвилин був госпіталізований до КЗ ЧОПЛ згідно направлення лікаря-психіатра Катеринопільської ЦРЛ ОСОБА_4 з ознаками тяжкого психічного розладу (алкогольний делірій). 22 червня 2017 року о 12.30 год. був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_5 у приймальному відділенні КЗ ЧОПЛ, яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації. 22 червня 2017 року о 14.00 год. хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів: заступником головного лікаря ОСОБА_6, завідуючим відділенням ОСОБА_7 та лікарем-психіатром ОСОБА_1, які підтвердили обґрунтованість на госпіталізацію хворого.

Представник заявника, лікар-психіатр КЗ ЧОПЛ ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, веде себе неправильно, перестав розмовляти, у звязку з чим доставлений в КЗ «ЧОПЛ». На обліку в лікаря-психіатра він не перебуває, інвалідності не має, не є недієздатним, на лікування до психіатричного закладу поступив вперше, створює для себе небезпеку, однак шкоди не завдає, для оточуючих безпечний. Тяжкий психічний розлад проявляється у тому, що він не їсть та не доглядає за собою, галюцинацій не має. Також зазначив, що його лікування можливе і в закладах, що спеціалізуються на лікуванні від алкогольної залежності, однак в регіоні, де він проживає, таких немає, у звязку з чим його доставили в психіатричний стаціонар.

Прокурор просив заяву задовольнити.

ОСОБА_2 був доставлений в судове засідання медичними працівниками психіатричного закладу, будь яких пояснень не надавав, в подальшому його фізичний стан унеможливив бути присутнім під час розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

ОСОБА_2 був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ 22 червня 2017 року згідно направлення лікаря-психіатра Катеринопільської ЦРЛ ОСОБА_4 в звязку з тяжким психічним розладом (алкогольний делірій).

Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 23 червня 2017 року, а саме заступника головного лікаря по медичній частині ОСОБА_6, завідуючого відділення ОСОБА_7 та лікаря-психіатра ОСОБА_1, ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, тяжкий перебіг, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та потребує примусової госпіталізації у примусовому порядку (а.с.2).

Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не є недієздатним, не має встановленої групи інвалідності по психічним захворюванням, вперше поступив на лікування до психіатричного закладу.

Суду не надано будь яких належних та допустимих доказів на предмет наявності у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, як і того, що він становить суспільну небезпеку для себе чи оточуючих.

Також суд вважає, що не заперечувалося представником заявника, що лікування ОСОБА_2 є можливим в медичних закладах, що спеціалізуються на лікуванні хворих від алкогольної залежності.

Отже, з врахуванням вищевказаного суд не вбачає підстав для задоволення заяви виконуючого обовязки головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 щодо примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричної лікарні, КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» Черкаської обласної ради без його згоди.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 1, 3, 8, 10, 15, 57, 58, 60, 62, 64, 212-215, 218, 234, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", -

вирішив:

У задоволенні заяви виконуючого обовязки головного лікаря комунального закладу «Черкаська обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар без його згоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення, протягом десяти днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська

Народні засідателі Т.О. Мінченко

ОСОБА_8