Справа № 494/569/17
Провадження № 2/494/357/17
УХВАЛА

07.07.2017 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 26.06.2017 року позовну заяву залишено без руху, оскільки ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду, на яке позивач просить визнати право власності та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Позивачем відомостей щодо вартості майна не надано, а лише подана уточнена позовна заява. У ній позивач вказує, що при вирішенні питання ціни позову врахувати той факт, що вона на час звернення до суду є пенсіонеркою і якщо встановлена судом вартість буде вимагати від неї значних фінансових затрат розстрочити сплату судового збору не доплаченого позивачем.

Суд вважає зазначити, що позивачем не виконано вимоги ухвали від 26.06.2017 року, а тому їй необхідно продовжити строк усунення недоліків та визначити дійсну вартість майна.

Водночас, в уточненій позовній заяві позивач просить у разі встановлення дійсною вартості майна розстрочити розмір судового збору на підставі того, що вона є пенсіонеркою.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, згідно ч.3 ст.82 ЦПК України підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя№ R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України , Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України, п. 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Вказаний принцип рівності розповсюджується, в тому числі, на осіб пенсійного віку та пенсіонерів.

Пенсіонери не віднесені Законом України «Про судовий збір» до категорій осіб, які звільняються або яким розстрочується строк від сплати судового збору. Більш того, регулярне отримування пенсійних виплат позивачем свідчить про можливість сплати ним судового збору у встановленому Законом розмірі.

Застосування іншого підходу, за якого факт досягнення позивачем пенсійного віку та отримання позивачем пенсії є достатньою підставою для звільнення або розстрочення особи від сплати судового збору, призведе до необхідності звільнення або розстрочення від сплати судового збору всіх осіб, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а посилання на те, що вона отримує лише пенсію- не може вважатися достатньою підставою для зменшення, звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.82, 121 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні в вимозі ОСОБА_1 в уточненій заяві про розстрочення сплати судового збору.

Продовжити строк для усунення недоліків.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар