Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1С
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 426/6612/15-ц
Провадження № 22ц/782/236/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року липня «4» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

та за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року

по цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 В обґрунтування зазначав, що 28.05.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг складають між банком і відповідачем кредитний договір. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 8974,95 грн., яка складається з: 3195,42 грн. - заборгованість за кредитом; 3899,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1214,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 415,47 грн. - штраф (процентна складова), яку просили стягнути з відповідача.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року вирішено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.05.2008 року в розмірі 8974 (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 95 коп.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення терміном на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 747,91 грн. кожного місяця на рахунок Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ставиться питання про скасування рішення Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року в частині розстрочки виконання рішення суду та ухвалення в цій частині рішення про відмову у розстроченні виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, просив в заяві розглянути справу за відсутністю представника Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги поданої ним підтримав, доводи апеляційної скарги позивача не визнав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобов'язання, яке належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Так, згідно до роз'яснень п. 1 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний договір складається із Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг складають укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору.

Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою складають між банком і відповідачем кредитний договір, позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 6.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 6.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість.

На підставі п.5.3 Умов, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п.5.7 Правил, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Так, зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором.

Згідно позовних вимог, заявлених Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що станом на 30.06.2015 року виникла в розмірі 8974,95 грн., яка складається з: 3195,42 грн. - заборгованість за кредитом; 3899,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1214,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 415,47 грн. - штраф (процентна складова).

Так, колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту та процентам за користування кредитом, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, колегія суддів не погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за пенею та штрафів, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований на території м. Сватове Луганської області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком зазначеного переліку, м. Сватове Луганської області відноситься до населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.

До того ж, в телеграмі від 05.11.2014 № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», Нацбанк України надав розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати.

Викладене свідчить про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в межах заявлених вимог, за період по 14.04.2014 року в сумі 766,8 грн. з врахуванням даних розрахунку наданого позивачем.

Також, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 28.05.2008 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.06.2015 року складає штрафи: 250 грн. - фіксована частина, 415,47 - процентна складова.

Отже, враховуючи, що з 14.04.2014 року на нарахування штрафів накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд вважає, що позовні вимоги про стягнення штрафів у сумі 250 грн. та 415,47 грн. не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зазначені суми нараховані позивачем при поданні даного позову до суду, станом на 30.06.2015 року.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що відповідно до положень цивільного законодавства та умов укладеного кредитного договору, з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від 28.05.2008 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7862 грн. 18 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 3195 грн. 42 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 3899 грн. 96 коп., пеня - 766 грн. 80 коп.

Між тим, доводи апеляційної скарги позивача зводяться до незгоди з рішенням суду в частині розстрочки відповідачу рішення суду, а саме, що розстрочка виконання рішення допускається лише на стадії виконання рішення суду в примусовому порядку після набрання рішенням суду законної сили та, що відповідач не надав суду належних доказів, які б свідчили про наявність виняткових обставин, що дають можливість розстрочити виконання рішення суду, а суд не надав всім обставинам справи належної оцінки.

Так, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшовши висновку про можливість розстрочення виконання рішення суду, виходив з того, що ОСОБА_2 встановлена перша «б» група інвалідності, він потребує постійного стороннього догляду, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2019 року, що підтверджується довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У пункті 37 Постави Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що відповідно до статті 217 ЦПК України визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Таким чином, тлумачення положень ст. 217 дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відтак, питання про розстрочку виконання рішення, суд також вирішує при ухвалені рішення суду.

Судом першої інстанції були встановлені обставини, які ускладнюють виконання рішення.

Крім того, згідно довідки УПТСЗН Новобаварського району м. Харкова, де зараз проживає відповідач, останній отримує тільки матеріальну допомогу в сумі 1247 грн., що, на час вирішення спору, відповідно до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. N 1801-VIII дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю, тому, колегій суддів, враховуючи зазначені обставини, вважає за можливе розстрочити відповідачу виконання рішення суду на 24 місяці шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 327 грн. 59 коп. кожного місяця.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що він не в змозі виконати рішення суду у звязку з скрутним майновим станом.

Проте, відповідно до приписів ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Виходячи з того, що відповідач є інвалідом першої групи, він звільнений від сплати судового збору, а тому, понесені позивачем судові витрати підлягають поверненню позивачу ОСОБА_3 казначейською службою України у Луганської області.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року змінити, скасувавши у частинах визначеного судом розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором; порядку розстрочки виконання рішення суду; стягнення судового збору та в цих частинах ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 7862 грн. 18 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 3195 грн. 42 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 3899 грн. 96 коп., пеня - 766 грн. 80 коп.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення терміном на 24 місяці шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 327 грн. 59 коп. кожного місяця на рахунок Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

В задоволені позовних вимог в іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді: І.О. Дронська

ОСОБА_4