АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2749/17 Головуючий 1 інст. - Мамалуй М.В.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 28 серпня 2014 року на перехресті вулиці Академіка Павлова та проспекту Московському в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вказала, що автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4, в якому вона перебувала в якості пасажира, стояв по проспекту Московському в очікуванні зеленого світла світлофора, в цей час в зустрічному руху по проспекту Московському з боку метро «Московський проспект» в напрямку центра міста виїхав автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який зіткнувся з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, котрий виїжджав на червоне світло світлофору з вулиці Академіка Павлова на проспект Московський. Від цього зіткнення автомобіль ВАЗ-1118 під керуванням ОСОБА_3 відкинуло на їхній стоячий автомобіль Daewoo Lanos і між ними сталося друге зіткнення.

Зазначила, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди і удару в їхній автомобіль їй було завдано тілесних ушкоджень. За даним фактом в СВ Московського РВ ХГУ в Харківській області порушено кримінальне провадження, проведено досудове розслідування та винесено постанову про припинення кримінального провадження. Згідно даної постанови дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушень водієм ОСОБА_3 вимог пункту 8.7.3-е Правил дорожнього руху України.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення і справу закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. В постанові також зазначено, що правової оцінки діям другого учасника дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_1, суд не надав, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не складався.

Вказала, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Харківської лікарні швидкої допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова, де їй встановлено діагноз: забій м'яких тканей голови, забій грудної клітки, пошкодження сумочно-зв'язкового апарата шийного відділу хребта, перелом дуги С3 справа, перелом тіла С6 осколковий та ін. На стаціонарному лікуванні вона знаходилася з 28 серпня 2014 року по 02 вересня 2014 року, після чого була виписана для лікування у травматолога за місцем проживання. У зв'язку з погіршенням здоров'я, а саме білями в шийному відділенні хребта, оніміння рук, вимушена була звернутися до Харківської обласної травматологічної лікарні, де знаходилася на стаціонарному лікуванні з 03 вересня 2014 року по 11 вересня 2014 року, після чого постійно лікується амбулаторно за місцем проживання.

Зазначила, що її витрати на лікування від завданих їй тілесних ушкоджень складають 6393,97 грн.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 33-КЕ/2015 ХОБСМЕ завдані під час дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження кваліфіковані як легкі, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Вказала, що вказані ушкодження здоров'я доставляли їй фізичну біль і страждання та оцінила моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1 солідарно на її користь матеріальну шкоду, пов'язану з витратами на лікування у сумі 6393,97 грн.; стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на її користь моральну шкоду у сумі 40000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, пов'язану із витратами на лікування у розмірі 6393,97 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн.; в інших вимогах відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю позивачу у стягненні з нього на її користь будь-якої суми за спричинення їй матеріальної і моральної шкоди у зв'язку з відсутністю в його діях будь-якої вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 28 серпня 2014 року.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що щодо нього відсутня постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України і накладення на нього будь-якого штрафу по даній дорожньо-транспортній пригоді; що в самому оскаржуваному рішенні суду зазначено, що автомобіль ВАЗ-2110, під його керуванням, рухався з вулиці Академіка Павлова і повертався на зелений сигнал світлофора, в той же час водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ-11183 переїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора та саме ОСОБА_3 зіткнувся з його автомобілем, а також з автомобілем Daewoo Lanos, під керуванням ОСОБА_4, у зв'язку з чим саме автомобілям ОСОБА_4 та його спричинено механічні пошкодження і спричинено матеріальну та моральну шкоду; що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі цивільного позову і в рішенні вказав механізм дорожньо-транспортної пригоди, дії кожного з водіїв, ступінь їй вини, а також вказав, у чому полягала вина кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди та встановив винуватість і невинуватість кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди; що про відсутність його вини вказано в постанові Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року; що суд першої інстанції зробив свій висновок про його вину в даній дорожньо-транспортній пригоді за відсутності будь-якого експертного висновку та дослідження спеціалістів в даній галузі, ґрунтуючись лише згідно своїх висновків і пояснень осіб, вкрай заінтересованих в результаті справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов частково та стягуючи майнову та моральну шкоду тільки з ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з встановленої в судовому засіданні його вини.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 1188 ЦК України передбачено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані відшкодувати незалежно від іхньої вини.

Як вбачається з матеріалів справи 28 серпня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_2, отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я. Ані ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ-1118, ані ОСОБА_1, який керував автомобіль ВАЗ-21110, які спільно завдали шкоди ОСОБА_2, яка знаходилася в якості пасажира в стоячому в очікуванні зеленого світла світлофора автомобілі Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_4, ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувалися.

Із постанови про закриття провадження у справі від 13 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 проїжджав перехрестя вулиці Ак. Павлова на червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 В цій постанові зазначено, що ОСОБА_3 порушено п.п. 8.3.7.-е Правил дорожнього руху України, згідно яких він рухався на червоний сигнал, в тому числі миготливий, які забороняють рух.

Із постанови Московського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2016 року вбачається, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, а ОСОБА_1, який як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рухався на заборонений сигнал світлофора на великій швидкості по мокрому асфальту, здійснив маневр обгону двох рядів автомобілів, скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак протоколу щодо нього не складалося.

Постанова про закриття провадження у справі та постанова про адміністративне правопорушення є чинними.

В суді апеляційної інстанції сторони будь - яких пояснень щодо цього не надали, суму майнової шкоди в розмірі 6393,97 грн. не оспорювали.

Оскільки шкода завдана ОСОБА_2 спільно ОСОБА_3 та ОСОБА_1, вину яких не доведено, вона підлягає стягненню з обох водіїв пропорційно їх діям, які вони вчинили, завдаючи шкоду ОСОБА_2: ОСОБА_3 - 30% від суми майнової шкоди - 2000,00 грн., ОСОБА_1 - 70% - 4393, 97 грн.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому враховуються вимоги поміркованості, розумності і справедливості.

Враховуючи тяжкість ушкодження здоров'я (легкі тілесні ушкодження) ОСОБА_2 та виходячи з вимог поміркованості, розумності та справедливості, судова колегія визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. таким чином: з ОСОБА_3 - 3000,00 грн., з ОСОБА_1 - 7000,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо стягнення шкоди тільки з ОСОБА_1

Неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

У зв'язку з чим рішення суду підлягає - скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до вимог частин 1, 5 статті 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 292,32 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4393, 97 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 7000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 682, 08 грн. на користь держави.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії