АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1033/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : сторін, їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/23584/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовними вимогами, які в подальшому уточнила, просила усунути перешкоди з боку відповідача щодо володіння та користування належної їй на праві власності земельної ділянки по вул. Коцюбинського, 5 м. Хмельницький, зобовязати відповідача припинити його особисте перебування на земельній ділянці позивача та знаходження автомобіля «Нива» шляхом звільнення даної земельної ділянки від особистої присутності відповідача, його автомобіля «Нива» та не чинити в подальшому будь-яких перешкод у володіння та користуванні земельною ділянкою. Зазначала, що відповідно до державного акту про право приватної власності на землю позивач є власником земельної ділянки по вул. Коцюбинського, 5 м. Хмельницький, розміром 0,0372 га. На даній земельній ділянці проведено самочинне будівництво, яке не прийнято в експлуатацію. У січні 2007 року відповідач виявив бажання створити сімю та з дозволу позивача вселився у незавершений будівництвом самочинний будинок. Сторони проживали разом з січня 2007 року до весни 2007 року, не укладали будь-яких усних чи письмових домовленостей щодо створення спільної власності, чи володіння, користування земельною ділянкою позивача. З весни 2007 року між сторонами припинилися будь-які відносини і відповідач почав застосовувати до позивача фізичне насильство, з приводу чого позивач неодноразово зверталася до органів поліції. Вказувала, що її права як власника земельної ділянки порушуються та обмежуються відповідачем, який періодично розміщує різне майно, свій транспортний засіб «Нива», облаштував навіс над автомобілем від опадів, розмістив запасні частини до нього на її земельній ділянці, позбавивши позивача тим самим можливості використовувати земельну ділянку за її цільовим призначення розміщення грядок для вирощування овочів. _____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1033 /17

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 47

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_1 припинити своє особисте перебування на земельній ділянці по вул. Коцюбинського, 5 в м. Хмельницькому, яка належить ОСОБА_2 Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в позові. Зазначає, що задовольняючи позов частково суд першої інстанції не зазначив у який саме спосіб апелянт-відповідач має припинити його особисте перебування на земельній ділянці позивача, при тому, що на спірній земельній ділянці знаходиться самочинно збудований незавершений будівництвом житловий будинок в якому апелянт-відповідач проживає разом із позивачем з 2007 року, та щодо якого між сторонами існує спір з 2007 року. Оскільки в 2002 році сторони самочинно почали будівництво нового будинку на місці старого сараю залишивши частину фундаменту під новий будинок. У січні 2007 року сторони на належній позивачу земельній ділянці завершили будівництво (самочинно) житлового будинку, загальною площею 116 кв. м.. Новозбудований житловий будинок є самочинним будівництвом, оскільки реконструкція будинку проведена без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженої проектної документації, із ступенем будівельної готовності 99%, із визначеною експертною ціною будівельних робіт 48 2527 грн. та будівельних матеріалів 297 640 грн. Фактично ОСОБА_2 заявила до нього вимоги, які вже були предметом розгляду іншої цивільної справи № 686/3356/14-ц і їй в цьому позові відмовили.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до п. п.3, 4 ч. 1 та ч. 2, ст. 309 підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХМ № 21849, виданого 15 листопада 2002 року належить земельна ділянка площею 327 кв. м. по вул. Коцюбинського, 5, в м. Хмельницькому.

Як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 жовтня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в 2002 році самочинно почали будівництво нового будинку, розваливши старий, залишивши частину фундаменту під новий. У січні 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1О на, належній ОСОБА_2 на праві власності земельній ділянці, завершили будівництво (самочинно) житлового будинку, загальною площею 116 кв. м., що складається з двох поверхів та почали проживати у цьому новозбудованому будинку.

ОСОБА_2 звертаючись із позовом про усунення перешкод з боку ОСОБА_4 у володінні та користуванні нею своєю земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_1 припинити своє особисте перебування на її земельній ділянці вказала правову підставу ст.ст. 319, 321, 386,391 Цивільного кодексу України, обґрунтовуючи порушення її прав власника на користування вказаним обєктом.

У відповідності до ст. 316 Земельного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України)

Згідно ч. 1 ст. 321, ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який встановлений договором або законом.

В своїй уточненій позовній заяві позивач зазначає, що відповідач відмовляється звільнити земельну ділянку від своєї присутності та просить суд зобовязати ОСОБА_1 припинити своє особисте перебування на її земельній ділянці.

Однак, такий обраний спосіб захисту свого права на володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

За своїм змістом особисте перебування фізичної особи в певному місці в певний час має не постійний, а тимчасовий характер. Кожний вихід ОСОБА_1 за межі земельної ділянки позивача припиняє його перебування на цій земельній ділянці до того часу, коли він знову може зайти на територію даної земельної ділянки.

Отже, припинення перебування відповідача на земельній ділянці позивача не є належним способом захисту порушеного права власності останньої на дану земельну ділянку, а в даному випадку позивач мала б обрати інший спосіб захисту свого права на власність щодо дій відповідача, який періодично приходить на її земельну ділянку до обєкту самочинного будівництва, побудованого сторонами спільно та в якому він фактично проживає.

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що відповідач не користується земельною ділянкою, а користується обєктом самочинного будівництва, побудованого сторонами, і з приводу якого між сторонами існує спір, без вирішення якого затрудняється і вирішення спору з приводу земельної ділянки.

На вказані обставини справи та позовні вимоги суд першої інстанції уваги не звернув та передчасно прийшов до необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові з підстав невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_1 припинити його особисте перебування на земельній ділянці по вул. Коцюбинського, 5 в м. Хмельницькому, яка належить ОСОБА_2, скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий (підпис) А.М. Костенко

Судді (підписи) Р.С. Гринчук

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом ОСОБА_6