Справа №278/12/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зобовязати ОСОБА_3 комітет Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області зняти відповідача - ОСОБА_2 з реєстрації з належного йому житлового приміщення, таким чином, усунути перешкоди в користуванні майном.

У судове засідання зявилися представник позивача, відповідач та її представник.

Представник відповідача ОСОБА_3 комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області просив проводити розгляд справи за його відсутності, надавши письмові пояснення у справі (а.с. 48), де заперечував щодо задоволення позову з посиланням на норми діючого законодавства.

Позивач у судове засідання не зявився. Його представник у процесі розгляду справи зазначив, що відповідач перешкоджає у користуванні майном, окрім викладеного в позові, також і шляхом ненадання ключів від житлового приміщення. Додав, що декілька разів його довіритель - ОСОБА_2 нібито звертався до органів поліції щодо викрадення відповідачем його майна.

Відповідач у процесі розгляду справи заперечувала щодо позовних вимог; її представник зазначила, що її довірителька має право користуватися житловим приміщенням на рівні з позивачем, оскільки житловий будинок було придбано за спільні кошти під час шлюбу. Вважає позовні вимоги необгрунтованими та недоведеними, з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини.

Позивачу на праві власності належить будинок, який знаходиться за адресою: вул. Пухтаєвича, 35, с. Ліщин Житомирського району Житомирської області (а.с. 38).

З довідки ОСОБА_3 комітету Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що відповідач зареєстрована в будинку, який знаходиться за адресою: вул. Пухтаєвича, 35, с. Ліщин Житомирського району Житомирської області (а.с. 22).

З наданої копії рішення Житомирського районного суду Житомирської області вбачається, що 15 березня 2016 року судом було ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 26).

З матеріалів справи також вбачаєтсья, що позивач звертався до Житомирського відділу Житомирського районного відділення поліції у звязку з тим, що відповідач не віддає документи, однак матеріали звернення було повернуто позивачу у звязку з відсутністю кримінального правопорушення (а.с. 36).

Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 41 Конституції України та статтях 319, 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації місця проживання або перебування особи виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Зі змісту статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивач, як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду, керується статтею 116 ЖК України, відповідно до якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення, та, не враховуючи зазначені вище вимоги статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить зобовязати ОСОБА_3 комітет Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2, при цьому не надавши належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до положень статей 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на наведене, враховуючи, що відповідачем не доведено факту систематично руйнування чи псування жилого приміщення або використовування його не за призначенням відповідачем чи згаданий у судовому засіданні факт ненадання ключів від жилого приміщення, хоча судом у судовому засіданні (а.с. 41, 51) неодноразово розяснювалося сторонам про їхні права та обовязки, закріплені статтями 10, 11, 60 ЦПК України, зокрема, їх обовязок довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 116 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік