АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/3168/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6983/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Поліщук Н.В., Шахова О.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю заявника ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднання Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня2017 року

по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Лівобережне об'єднання Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про встановлення факту.

в с т а н о в и л а :

Заявник ОСОБА_3 звертаючись в лютому 2017 року до суду із заявою, ставила питання про встановлення факту її роботи на посаді інструктора ЛФК у період з 10.05.2007 року по 01.03.2009 року в неврологічному відділені Кримської республіканської установи «Науково - дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М. Сєченова» та встановлення факту роботи на посаді медичної сестри у відділі неврології у період з 01.03.2009 року по 28.07.2012 рік в неврологічному відділені Кримської республіканської установи «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М. Сєченова».

Рішенням Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 30 березня 2017 року заяву ОСОБА_3 про встановлення факту було задоволено частково.

Встановлено факт роботи на посаді медичної сестри у відділі неврології у період з 01.03.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в неврологічному відділенні Кримської республіканської установи «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М.Сеченова».

У решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду заінтересована особа: Лівобережне об'єднання Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві подала апеляційну скаргу та ставила питання скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні вимог в повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заявник та її представник у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали та просили суд відмовити у її задоволенні.

Лівобережне об'єднання Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (як особа, яка подала апеляційну скаргу) будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судові засідання призначені на 8 червня 2017 року, 15 червня 2017 року та 29 червня 2017 року не з'явилося, поважність причин своєї неявки суду не повідомило (а. с. 98, 121).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи дійшов висновку, що ОСОБА_3 надано достатньо доказів для підтвердження ( встановлення) факту роботи на посаді медичної сестри у відділі неврології у період з 01.03.2009 року по 28.07.2012 рік в неврологічному відділені Кримської республіканської установи «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М. Сєченова». У той же час, суд вважав недоведеним факт роботи заявника в даній установі на посаді інструктора ЛФК у період часу з 10.05.2007 по 01.03.2009 рік.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою представник заінтересованої особи, зазначав, що судом першої інстанції було залишено поза увагою положення ч. 4 ст. 256 ЦПК України та відповідно наявність спору про право на призначення пенсії за вислугою років. Оскільки 28.04.2016 року ОСОБА_3 зверталась із заявою про призначення пенсії до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. 04.05.2016 року і отримала відповідь, згідно якої Управління відмовляло в призначенні пенсії. З підстав того, що стаж роботи за спеціальністю, який дає право на призначення пенсії за вислугою років складає 21 рік 1 місяць, тобто є недостатнім. На підставі вищевикладеного, вважали, що суд першої інстанції повинен був залишити заяву ОСОБА_3 про встановлення факту без розгляду.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та постановленому судовому рішенні.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України до м. Київ.

Як вбачається з матеріалів справи Кримська республіканська установа «Науково-дослідницький інститут фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М. Сєченова» в якій працювала заявник до 2013 року знаходиться в м. Ялта, АР Крим.

Згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

При цьому будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт ( рішення, документ) виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з заявою було те, що згідно запису у трудовій книжці зазначено про її роботу з 11.05.2007 року в Кримській республіканській установі «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім. І.М. Сєченова» на посаді спеціаліста 1 категорії. Вона ж працювала на посаді інструктора ЛФК, а потім була переведена відповідним наказом на посаду медичної сестри відділу неврології в цій же установі, однак за наявності наказів, такі відомості не були внесені до трудової книжки роботодавцем.

Відтак, виправити помилку допущено роботодавцем зараз, за наявності перебування останнього на тимчасового окупованій території в інший спосіб ніж судовий вона не має можливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вказуючи на наявність спору про право під час розгляду заяви, а відтак необхідності суду першої інстанції прийняття рішення про залишення заяви без розгляду, колегія суддів вважає, що зацікавлена особа не бере до уваги, що відмова в призначенні пенсії заявнику була здійснена ними з підстав того, що вони не зарахували до спеціального стажу роботи період роботи з 11.05.2007 року по 08.07.2012 року в Кримській республіканській установі «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім.. І.М. Сєченова» у зв'язку з відсутністю посади спеціаліста 1 категорії в наказі МОЗ України від 25.12.1992 року «Про затвердження переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка та отримання звання в яких дають право займатися медичною та фармацевтичною діяльністю.

А також те, що перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку та робота за сумісництвом можуть бути враховані до загального стажу, а не до стажу по вислузі років.

Тобто апелянтом надавалось правове обґрунтування відмови у включенні періоду роботи заявника в Кримській республіканській установі «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім.. І.М.Сєченова» до вислуги років, в той час як ОСОБА_3 ставила питання про встановлення факту роботи на певних посадах, запис про які роботодавцем не були внесені до трудової книжки працівника. Встановлення такого факту необхідно їй для правильного обчислення стажу роботи.

А підтвердженням факту роботи вона вважала, є її трудова книжка та накази директора Кримської республіканської установи «Науково-дослідницькому інституті фізичних методів лікування і медичної кліматології ім.. І.М. Сєченова» № 135 від 08.05.2007 року, № 31 від 20.02.2009 року, № 248 від 28.09.2009 року у ОСОБА_3 10.05.2007 року. Які свідчать про її прийняття в відділ неврології спеціалістом 1 категорії, переведення з 0,5 ставки спеціаліста 1 категорії відділу неврології на 0,5 ставки по бюджету сестрою медичною неврологічного відділення з посадовим окладом 447 гривень та надання як медичній сестрі неврологічного відділення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років з 30.09.2009 року - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року в порядку КАС були розглянуті вимоги ОСОБА_3 в частині зарахування часу перебування в відпустці по догляду за дитиною до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та зарахування періоду роботи за сумісництвом в ДП «Санаторій «Ай - Петрі» ЗАО «Укрпрофоздоровниця», висновки якої не є преюдиційними при розгляді заяви згідно до положень ст. 61 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднання Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: