Справа № 450/686/16-ц Провадження № 2/450/179/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2017 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

з участю представників позивача ОСОБА_3, третьої сторони ОСОБА_4І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільради третіх сторін ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5В, звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_11 та рідного брата ОСОБА_12 права та обовязки забудівельника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка,60 у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, а також : право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка,60 у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів № 403 від 3 серпня 1978 р. „Про дозвіл будівництва гр. ОСОБА_11 житлового будинку в с. Ямпіль. яким затверджено рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів від 23 березня 1977 р. про надання дозволу ОСОБА_11 на перебудову будинку старої забудови в с. Ямпіль, її батько ОСОБА_11 набув прав і обовязків забудовника будинку по вул. Шевченка.60 у с. Ямполі Пустомитівського району Львівської області.

Позивачка вказує, що насправді будівництво здійснювалося нею та її чоловіком ОСОБА_13 на підтвердження чого у неї збереглися документи на придбання будівельних матеріалів, виписаних на імя ОСОБА_13

Після смерті ОСОБА_11, який помер 15.03.1993 року відкрилася спадщина, до складу якої увійшли права і обовязки забудовника будинку по вул. Шевченка.60 в с. Ямполі та незавершене будівництво даного будинку, ступінь готовності якого, згідно технічного паспорта становить 58%. Враховуючи, те, що право власності на дане незавершене будівництво не було оформлено, то на момент смерті ОСОБА_11 йому належали на праві власності будівельні матеріали та обладнання, вкладені в це будівництво. Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті батька, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 р., оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім неї, спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_11, був позивачки рідний брат, а спадкодавця син - ОСОБА_12, який також прийняв спадщину. Тобто позивачка з братом ОСОБА_12 прийняла по 1/2 частці у вищевказаній спадщині.

19 грудня 2006 р. ОСОБА_12 помер. Спадкоємців брата першої черги не було. Позивачка вказує, що є єдиним спадкоємцем другої черги і прийняла після нього спадщину, оскільки фактично він проживав з нею, вона його доглядала, готувала йому їжу тощо.

Позивачка вказує, що факт, що вона є спадкоємцем другої черги ОСОБА_12, і що вона прийняла після нього спадщину, а також що вона прийняла спадщину після батька ОСОБА_11, встановлено в рішенні Пустомитівського районного суду від 25 березня 2015 р. у цивільній справі № 2- 1316/1227/11 і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 жовтня 2015 р. у цій же справі.

З метою отримання свідоцтва про право на вищевказану спадщину, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_11 та після брата ОСОБА_12 вона подала відповідну заяву в Пустомитівську державну нотаріальну контору. На свою заяву отримала листа державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори № 422/02-14 від 11 березня 2016 р.. згідно якого, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на вищевказану спадщину, в звязку з відсутністю зареєстрованих прав на вказане нерухоме майно. Тому єдиним способом захисту її права на дану спадщину є визнання його в судовому порядку.

В судому засіданні позивачка ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_14 позовні вимоги підтримали та просять зад волити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, однак від сільської ради надійшла заява в якій позовні вимоги позивачки ОСОБА_5 визнає повністю та просять справу слухати у відсутності представника.

В судому засіданні треті особи : ОСОБА_15, яка діє в своїх інтересах та на підставі доручення в інтересах ОСОБА_7 ОСОБА_8 та їх представник ОСОБА_16, ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали та заперечили. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити повністю у звязку з їх безпідставністю. В обгрунтування свої вимоги та заперечення покликаються на надані ними письмові пояснення на позов ОСОБА_5, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_5 вважають безпідставним з огляду на те, що позивачка ОСОБА_17 спадщину після смерті батька ОСОБА_11 та в подальшому після смерті брата ОСОБА_12,який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_11 не прийняла, оскільки на час їх смерті разом з ними не проживала та у встановленому на той час законом порядку не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, таким чином в силу вимог ст. 553 ЦК 1963 року вважається такою, що відмовилась від спадщини. Твердження позивачки, про те, що вона особисто доглядала батька ОСОБА_11 та брата ОСОБА_12 і користувалася спірним майном і на даний час дане майно використовується нею, не відповідають дійсності та спростовуються рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 23.10.2013 року, яким скасовано рішення Пустомитівського районного суду від 10.02.2012 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно якого спростовуються обставини викладені у рішенні апеляційної інстанції від 22.10.2013 року на які як на підставу прийняття спадщини за спадкодавцями покликається позивачка ОСОБА_5В,

Окрім того, посилання позивачки на те,що вона фактично прийняла спадщину, що стверджується довідками ОСОБА_6 сільської ради, з яких вбачається,що саме вона здійснювала догляд за батьком та братом до їх смерті та після смерті опікувалася недобудованим житловим будинком,який добудувала не заслуговують на увагу з огляду на те,що суперечать довідкам цієї ж сільської ради,відповідно до яких саме сімї ОСОБА_10, ОСОБА_7 проживали разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і здійснювали добудову житлового будинку

Згідно комісійного акту про результати проведеного обстеження житлового будинку в с.Ямпіль по вулиці Шевченка,60 Пустомитівського району Львівської області від 6 травня 2010 року,складеного сільським головою, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживали в даному будинку,повністю утримувалися за рахунок спільних коштів сімї ОСОБА_10 та ОСОБА_7 Поховання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проводилось також зусиллями та за рахунок сімї ОСОБА_10 та ОСОБА_7

А від так, позовні вимоги позивачки не відповідають дійсності, а тоум є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

15.03.1993 року помер позивачки батько ОСОБА_11, який до дня смерті проживав та був зареєстрований у будинку, який входив до складу будинковолодіння під № 60 по вул.. Шевченка, в с. Ямпіль, Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою ОСОБА_6 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 223 від 20.05.2011 року.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що на за життя ОСОБА_11 на підставі рішенням виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів № 403 від 3 серпня 1978 р., яким затверджено рішення виконкому ОСОБА_6 сільської ради народних депутатів від 23 березня 1977 р. про надання дозволу ОСОБА_11 на перебудову будинку старої забудови в с. Ямпіль, набув прав і обовязків забудовника будинку по вул. Шевченка.60 у с. Ямполі Пустомитівського району Львівської області.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_11 будівництво житлового будинку не завершено не було та згідно технічного паспорта готовність незавершеного будівництва становить 58 %.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України, ч.1 ст.182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Частина 3 ст.331 ЦК України передбачає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналіз цивільного законодавства в контексті права на спадкування свідчить, що успадковуються виключно ті права та обов'язки, які виникли та належали спадкодавцеві ще за життя; до складу спадщини входять права та обов'язки, які не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, оскільки будівництво вказаного житлового будинку розпочалося на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, але такий не здано в експлуатацію, до складу спадщини ОСОБА_11 увійшли його права та обовязки забудовника та майнові права на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщин позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування від 24.06.1983 р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано, що якщо у вказаний в ст.549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 є позивачка ОСОБА_5 та її рідний брат, а спадкодавця батько ОСОБА_12, який помер 19.12.2006 року.

Із довідки № 223, виданої ОСОБА_6 сільською радою Пустомитівського району Львівської області 20.05. 2011 року слідує, що ОСОБА_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 вступила у володіння домоволодінням по Шевченка, 60 в с. Ямпіль Пустомитівський район Львівська область.

Сторонами у судовому засіданні визнано та згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують обставини про те, що ОСОБА_12 крім того, що був зареєстрований за адресою: Шевченка, 60 с. Ямпіль Пустомитівський район Львівська область також постійно проживав за вказаною адресою разом із своїм батьком ОСОБА_11

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 вчинили дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року. Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року будучи спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_11 прийняли спадщину після смерті останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 помер 19.12,2006 року, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії СГ № 080210 від 10.01. 2006 року. Як слідує із матеріалів справи та визнано сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_12 заповіту на випадок смерті не складав, тому спадкування після його смерті відбувається за законом почергово у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини після смерті ОСОБА_12В, крім іншого, увійшла 1/2 частина прав забудовника, щодо житлового будинку під № 60 по вул. Шевченка, в с. Ямпіль, Пустомитівського району Львівської області, які були успадковані ОСОБА_12 після смерті ОСОБА_11

Встановлено, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_12 та згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги спадкування після смерті ОСОБА_12

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт прийняття позивачкою ОСОБА_5, як спадкоємцем другої черги за законом спадщини після смерті свого брата ОСОБА_12, а також прийняття спадщину після батька ОСОБА_11, встановлено в рішенні Пустомитівського районного суду від 25 березня 2015 р. у цивільній справі № 2- 1316/1227/11, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 жовтня 2015 р. у цій же справі залишено без змін. Рішення Пустомитівського районного суду від 25 березня 2015 р. набрало законної сили, а тому встановлені даним рішенням суду обставини в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування не потребують.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд критично оцінює доводи третіх осіб у справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, щодо неприйняття позивачкою спадщини після смерті батька ОСОБА_18В, та брата ОСОБА_12 покликаючись на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.10.2013 року, яким скасовано рішення Пустомитівського районного суду від 10.02.2012 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки дані рішення та встановлені ними обставини були взяті судами до уваги при ухваленні рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.03.2015 року в цивільній справі № 2-1316/1227/11, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 жовтня 2015 р., та згідно мотивувальної частини даних рішень судами не встановлено, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину , що відкрилась після смерті батька ОСОБА_18 та брата ОСОБА_12, а встановлено, недоведеність перед судом прийняття такої, через суперечність та оцінку представлених суду доказів.

При прийнятті рішення у справі № 2-1316/1227/11 суди прийшли до переконання , що сторонами, а саме третіми особами у справі яка розглядається ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не спростовано факту прийняття спадщини позивачкою ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, тобто правомірно, наявність обставин, що позивачка, як спадкоємець за законом вчинив дії, що обєктивно стверджують факт прийняття спадщини та визнання позову відповідачем, та необґрунтованість заперечень з боку третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 61, 209, 212, 213, 215,218,222 ЦПК України, ст.ст.524, 529, 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року, „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженої Наказом Мінюсту УРСР №45/5 від 31.10.1975 року, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільради задоволити.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 як спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_11 та рідного брата ОСОБА_12 права та обовязки забудівельника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка,60 у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 як спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_11 та рідного брата ОСОБА_12 право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка,60 у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1