Справа №478/749/17 10.07.2017 10.07.2017 10.07.2017
Провадження №22-ц/784/1583/17
Справа № 478/749/17 Головуючий у першій інстанції Іщенко Х.В.
Провадження № 22ц/784/1583/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
У Х В А ЛА

іменем України

10 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за відсутності сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року про повернення позовної заяви, постановлену за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Казанківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про встановлення факту народження дитини, -

у с т а н о в и л а:

17 травня 2017 року ОСОБА_3 подав до Казанківського районного суду Миколаївської області заяву про встановлення факту народження дитини, його племінниці ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі АР Крим, а також встановити дані про її батьків: мати ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_5.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 є йому рідною сестрою.

З 03 листопада 2007 року вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та разом зі своєю сім'єю зареєстрована та проживає у м. Сімферополі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона народила доньку ОСОБА_6 в Сімферпольському пологовому будинку №2 Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території, про що їй видано пологовий сертифікат серії НОМЕР_1.

Звернувшись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, отримати свідоцтво про народження дитини не змогли, оскільки в сертифікаті допущено помилку дати його видачі.

Так, відповідно до даних зазначених в сертифікаті, він був виданий 14 лютого 2017 року, в той час як дитина народилася лише ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Посилаючись на те, що фактично неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації його племінниці, просив встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Сімферополі АР Крим, а також встановити дані про її батьків мати ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_5.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 119, 120 ЦПК України та несплачений судовий збір, а позивачу у строк в п'ять днів з дня отримання названої ухвали запропоновано виправити вказані в ній недоліки.

02 червня 2017 року ОСОБА_3 подав заяву про припинення вчиняти дій, які не відповідають положенням чинного цивільно-процесуального законодавства.

Пославшись на невиконання названих вимог, Казанківський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 07 червня 2017 року визнав позовну заяву неподаною і повернув її позивачеві.

ОСОБА_3 подав на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою матеріали позовної заяви направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Скаргу обґрунтовував невідповідністю висновків суду положенням чинного цивільно-процесуального законодавства.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 без руху та надаючи йому строк для усунення недоліків, районний суду виходив з того, що по ній не може бути відкрито провадження, оскільки вона не відповідає вимогам ст.119, 120, п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, а саме, в ній не зазначено доказів, які вимагає процесуальний закон.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що і у визначений ним строк, позивач не усунув зазначений недолік, що позбавляє його можливості відкрити провадження у справі і вирішити справу по суті.

Колегія суддів з таким не погоджується з наступних підстав.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна особа при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,5,10 ЦПК України).

В світлі виписаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог процесуального законодавства й порушив право фізичної особи на захист її інтересів.

Пред'явлення позову (заяви) та вирішення питання про відкриття по ній провадження - це процесуальні дії, які мають здійснюватися з суворим, беззастережним дотриманням порядку їх вчинення, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити:

●ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

●ціну позову щодо вимог майнового характеру;

●чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину;

●переліку документів, що додаються до заяви.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно зі ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що до неї додаються, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому кількісний та якісний склад документів, відповідно до принципу диспозитивності, позивач визначає сам.

Виключенням з цього правила є лише пряме зазначення закону, щодо обов'язковості надання певних документів.

Іншого законодавець не встановив, а тому вимоги суду, про надання на стадії пред'явлення позову документів, прямо не передбачених законом та ще й певної якості документів, які, як на його думку, повинні були б бути у справі, не можна вважати законними.

Відсутність певних документів, наявність яких суд вважав би за необхідне, або неналежна їх якість, можуть бути підставою для відмови у позові або їх несприйнятті як доказу при їх правовій оцінці.

Зі змісту ст.ст.119-121 ЦПК України вбачається, що позовна заява може бути визнана неподаною і повернута, у разі, якщо вона подана без додержання вимог, передбачених ст.119 ЦПК України та не оплачена судовим збором, а позивач на вимогу судді і у встановлений законом строк, не усунув недоліків позовної заяви, або не сплатив необхідних судових витрат.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119 і 120 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суддя постановляє ухвалу.

Трохи іншим, спеціальним, є порядок розгляду справ про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України.

В силу п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, яка є загальною, встановлення факту народження особи в певний час можливий у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

У той же час, провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України має свої особливості.

Так за ст. 257-1 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження».

Оцінка доказів проводиться за загальними правилами процесуального законодавства.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 без руху, а потім повертаючи її позивачу, Казанківський районний суд Миколаївської області тлумачив положення ст.119 ЦПК України розширено, а ст.. 257-1 ЦПК України, проігнорував взагалі, внаслідок чого висунув позивачеві безпідставні та необґрунтовані вимоги щодо необхідності усунення недоліків у позовній заяві, в той час як такі недоліки, навіть за умови їх наявності, не могли тягнути такого правового наслідку, у зв'язку з чим вчинив процесуальну дію, яку, за виписаних обставин, не повинен був вчиняти.

Заява ОСОБА_3 містила усі необхідні відомості про права та обов'язки сторін, а також вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту інтересів.

Зокрема, позивач сформулював та зазначив всі обставини, які, як на його думку, були зрозумілими.

Інші обставини та необхідні оригінали документів, які були необхідні суду, повинні були встановлюватися, досліджуватися та витребовуватися у судовому засіданні.

Більше того, вони не є таким недоліком позовної заяви, який би перешкоджав суду відкрити провадження у справі і розпочати його розгляд. Подання доказів, їх оцінка та обґрунтування позовних вимог можливі на наступних стадіях цивільного процесу.

Отже, зазначені в ухвалі судді від 19 травня 2017 року недоліки не свідчать про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України, а тому вважати їх обґрунтованою підставою для відмови у відкритті провадження у справі неможна.

Виписане у повній мірі відповідає як названим нормам цивільно-процесуального законодавства, так і п.7 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Виходячи з викладеного, оскаржена ухвала підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України з направленням матеріалів справи до того ж суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі у відповідності до закону.

Керуючись ст.ст. 303,312,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 разом з доданими до неї матеріалами передати до Казанківського районного суду Миколаївської області для повторного вирішення питання щодо можливості відкриття по ній провадження у цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Н.В. Самчишина