У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у справі за позовом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до ОСОБА_3, третя особа - Державна фінансова інспекція України, про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року Національний медичний університет імені О.О. Богомолець звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідачу було надмірно нараховано та виплачено заробітну плату через недобросовісні дії останнього, а саме, не повідомлення про збіг робочих годин по основному місцю роботи з робочими годинами за сумісництвом.

Позивач просив на підставі ст.ст. 1166, 1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно виплачену в рахунок заробітної плати 32 701,51 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року, у задоволенні позову Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відмовлено.

У касаційній скарзі Національний медичний університет імені О.О. Богомолець просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про оплату праці» працівники, які працюють сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством фінансів України № 43 від 28 червня 1993 року передбачено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 245 від 03 квітня 1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій» установлено, що тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу.

Відповідно п. 3 вказаного Положення - працівник, який приймається на роботу за сумісництвом на інше підприємство, в установу, організацію повинен пред'явити власнику або уповноваженому ним органу паспорт. При прийнятті на роботу, що потребує спеціальних знань, власник або уповноважений ним орган має право вимагати від працівника пред'явлення диплома або іншого документа про набуту освіту або професійну підготовку.

Судами установлено, що на вимогу позивача відповідачем при прийняти на роботу за сумісництвом у період з 2012 по 2015 роки надавалися довідки Національного інституту раку про режим його роботи за основним місцем роботи.

Відповідачем при прийнятті на роботу за сумісництвом були надані визначені нормативно-правовими актами документи, а також ті, які вимагались позивачем, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 зловживань або недобросовісності.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, положення глави 83 ЦК України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України, зокрема ст.ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України, випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом зазначеної норми заробітна плата не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена роботодавцем добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку робітника.

Отже, за відсутності доказів на підтвердження фактів недобросовісності з боку відповідача при нарахуванні йому та виплаті заробітної плати за роботу в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Національному медичному університету імені О.О. Богомольця у відкритті касаційного провадження на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року у справі за позовом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця до ОСОБА_3, третя особа - Державна фінансова інспекція України, про відшкодування матеріальної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов