Провадження №2/235/1355/17
Справа №235/2660/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради про визнання права власності на майно спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Шевченківської селищної рада про визнання права власності на майно спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18 серпня 2002 року помер його батько - ОСОБА_2.

Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розміщеного за адресою: селище Шевченко м. Покровськ, Донецької області, вулиця Польова (Куйбишева), будинок номер 14 (чотирнадцять), бувший 10 ( десять).

Земельна ділянка не приватизована.

Вказаний житловий будинок відповідно до довідки № 489/01- від 30.05.2017 року, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» належав ОСОБА_3 (вітчиму батька позивача) та ОСОБА_2 (батькові позивача) по ? частині на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності, посвідченого 24-го лютого 1950 року нотаріусом Красноармійської нотаріальної контори по реєстру 1647.

Спадкоємцями першої черги на час смерті батька, ОСОБА_2, був позивач, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - його сини. Дружина ОСОБА_2 (мати позивача) - ОСОБА_5, померла 09-го липня 1998 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія I- НО № 982153, виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місце державної реєстрації виконком Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 33.

Рідний брат позивача, а син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 спадщину після смерті батька не приймав. ОСОБА_4 помер 25.07.2007 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія І-НО № 990951, виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 653.

Інших спадкоємців першої черги на час смерті ОСОБА_2 не було.

Вітчим батька позивача - ОСОБА_3 помер 08 лютого 1967 року, що підтверджується записом акту про смерть.

За життя ОСОБА_3 заповідав належну йому житлову частину будинку з усіма надвірними побудовами батькові позивача ОСОБА_2. Заповіт посвідчений секретарем Шевченківської селищної ради Михайлюк 12-го листопада 1966 року, за реєстром 139.

Спадщину за заповітом батько прийняв, але не оформив належну ОСОБА_3 частину будинку на своє імя.

До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька, ОСОБА_2, позивач не звертався.

Але у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, так як проживав зі своїм батьком, ОСОБА_2, на час його смерті, і залишився проживати в будинку до цього часу, що підтверджується довідкою, виданою Шевченківською селищною радою м. Покровська Донецької області № 445 від 23.05.2017 року.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем майна, що лишилося після смерті його батька, ОСОБА_2.

Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати будинок на своє імя, оскільки відбулася зміна нумерації житлового будинку по вулиці Польова № 10 (десять) на номер 14 (чотирнадцять). А також не зберігся Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності посвідчений 24-го лютого 1950 року нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори по реєстру 1647.

Зміна нумерації будинку вбачається з записів у домовій книзі.

17 травня 2017 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори (місто Покровськ, мікрорайон Гірник, будинок № 1) позивачу видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини ненадання необхідних документів, а саме правовстановлюючих документів на спадкове майно.

05 квітня 2017 року оформлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: селище Шевченко міста Красноармійськ (теперішній Покровськ) Донецької області, вулиця Польова, 14(чотирнадцять).

Стаття З ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.

На день звернення до суду претензії третіх осіб стосовно домоволодіння відсутні.

Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно спадкодавця.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів; право власності вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або законність набуття права власності не встановлено судом.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою А-1, з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розташований за адресою: селище Шевченко міста Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області, вулиця Польова (колишня Куйбишева), будинок №14, які належали ОСОБА_2, померлому 18 серпня 2002 року.

Позивач до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає та просить задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

ОСОБА_2 помер 18.08.2002 року у місті Красноармійськ (а.с.4).

ОСОБА_5 померла 9.07.1998 року у смт Шевченко міста Покровська (колишній Красноармійськ) (а.с.5).

ОСОБА_4 помер 25.07.2007 року у місті Покровськ (колишній Красноармійськ) (а.с.6).

Згідно запису акта про смерть № 4 ОСОБА_3 помер 8.02.1967 року у смт Шевченко м. Красноармійськ (Покровськ) (а.с.7).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.05.2017р., 10 грудня 1956 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с.8).

ОСОБА_1 народився 26.01.1958 року у смт Шевченко міста Покровськ (колишній Красноармійськ), у свідоцтві про народження батьками зазначено: батько-Щербаков ОСОБА_7, мати ОСОБА_5 (а.с.14).

Відповідно до заповіту від 12.11.1966 року, посвідченого секретарем Шевченківської селищної ради, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідав належну йому частину будинку з усіма господарськими побудовами, розташованими у селищі Шевченко, вулиця Куйбишева, № 10, ОСОБА_2 (а.с.12).

Постановою державного нотаріуса від 17.05.2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно інформації КП «БТІ» від 30.05.2017 року до 1 січня 2013 року, будинок №14 по вул.Польова (колишня вул.Куйбишева) с.Шевченко належав ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування посвідченого державним нотаріусом, нотаріальної контори м.Красноармійськ від 24.02.1950 р.реєстр.1647 (а.с.15).

Відповідно до довідки Шевченківської селищної ради м. Покровська від 23.05.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: смт Шевченко міста Покровська, вул.. Польова (колишня Куйбишева), буд.14. За даною адресою був зареєстрований його батько ОСОБА_2 з 30.05.1977 року по день смерті 18.08.2002 року. Також за даною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 з 25.05.1966р. по день смерті 08.02.1967р. та ОСОБА_8 з 25.05.1966р. по день смерті 30.01.1972р. (а.с.16).

Технічний паспорт на будинок 14 по вулиці Польова смт Шевченко видано на замовлення ОСОБА_1 5.04.2017 року (а.с.17-27).

За інформацією Першої красноармійської державної нотаріальної контори від 15.06.2017р. після смерті ОСОБА_2 відкрита спадкова справа. З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлого ОСОБА_1 (а.с.45).

На підставі договору про надання в безстрокове користування, посвідченого державним нотаріусом нотаріальної контори м.Красноармійськ від 24.02.1950 р.реєстр.1647, будинок №14 по вул.Польова (колишня вул.Куйбишева) с.Шевченко належав ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.50-52).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 534 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України (2003р.), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1218 ЦК України (2003р.) зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1261 ЦК України (2003р.), у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1296 ЦК України (2003р.) спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 316 ЦК України (2003р.) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України (2004р.)власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України (2003р.)право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частині 3 статті 1268 ЦК України (2003р.) зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що померлий 18.08.2002 року ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер 08.02.1967р. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після батька, оскільки на час смерті батька був зареєстрований та мешкав з ним за однією адресою.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням викладеного, а також те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1,3,4, 10, 174, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 316, 328,392,1268 ЦК України (2003р.) статтями 524, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963р.), суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради про визнання права власності на майно спадкодавця задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті літерою А-1, з відповідними господарчими спорудами та побудовами, розташований за адресою: селище Шевченко міста Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області, вулиця Польова (колишня Куйбишева), будинок №14, які належали ОСОБА_2, померлому 18 серпня 2002 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 29 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя С.М.Хмельова