АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/6477/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі за позовомОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» Волкова О.Ю., третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» ВолковО.Ю., про стягнення коштів за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

РішеннямШевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» Волкова О.Ю., третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» ВолковО.Ю., про стягнення коштів за договором банківського вкладу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулась з позовом, в якому просила визнати її кредитором (вкладником) Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для коригування балансу по виплатам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за договором № 980-002-000003343 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) у розмірі 207 664,66 грн.; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь гарантовану суму грошей у розмірі 207 664,66 грн.

Посилається на те, що 19.04.2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-002-000003343 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу(депозиту). 19.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір 980-002-000224469 Тип договору - «Капітал +» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно). За умовами зазначеного договору позивач внесла на рахунок Товариства грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. До даного договору сторонами 22.04.2016 року укладався договір про внесення змін, у зв'язку із збільшенням суми вкладу. Грошові кошти за договором були достроково повернуті Товариством у розмірі 207 664,66 грн. на поточний рахунок відкритий у відповідача. Станом на день звернення до суду у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснюється процедура ліквідації. На заяву позивача спрямовану до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідь отримана не була. Проте, на момент прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку позивач була вкладником останнього. Отже, зважаючи на те, що позивач є споживачем фінансово-кредитних коштів, і в діях відповідача вбачається порушення її прав, посилаючись на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» просить позов задовольнити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 19.04.2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-002-000224469 Тип договору: «Капітал» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно).

За умовами договору (п. 1) банк відкриває клієнту на його ім'я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює розрахунково - касове обслуговування строкового вкладу за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов законодавства, умов договору та розпорядження клієнта, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 200 000,00 грн. за договором № 980-002-000224469 від 19.04.2016 року на поточний рахунок № НОМЕР_1.

Як вбачається з довідки про рух коштів по рахунку, станом на 01.06.2016 року на поточному рахунку позивача перебуває 207 664,66 грн.

Судом встановлено, що на підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду 12.07.2016 року прийнято рішення № 1213 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівській» та делегування повноважень ліквідатору.

Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що грошові кошти, які перебувають на поточному рахунку позивача не повернуті стороною договору на вимогу клієнта, однак, спосіб обраний позивачем для захисту своїх прав не є в розумінні положень ст. 16 ЦК України належним, а також такий спосіб захисту не передбачений і спеціальним нормативно-правовим актом, положення якого мають застосовуватись до правовідносин сторін.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діє на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Законуліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах - таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справіза № 6-1123 цс16, у постанові від 13.06.2016 року.

За умовами ч.2,3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок виплати гарантованої суми передбачений ст.ст. 26,27,48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з якої вбачається, і це не заперечується представниками позивача, що такі виплати здійснюються після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників неплатоспроможного банку на підставі наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів переліку вкладників.

В суді першої інстанції не було отримано доказів того, що Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» включила позивача до такого переліку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Оскільки з дня введення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, призначення уповноваженої особи Фонду, дії останньої та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб регулюються спеціальним нормативно-правовим актом України суд дійшов вірного висновку, що підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом визнання вкладником (кредитором) банку та стягнення гарантованої суми у розмірі 207 664,66 грн. не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Судом встановлено, що на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» було призначено Ірклієнка Юрія Петровича.

Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський»

На підставі Рішення НБУ № 124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Юрію Петровичу строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування № 1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ВолковуОлександру Юрійовичу з 05.09.2016 року.

Спеціальним законом у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», положення якого є обов'язковими до виконання.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно ст. 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією Уповноважену особу Фонду.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За умовами ч. 1, 2 ст. 27 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно ст.28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Таким чином, повноваження щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, та визначення сум, що підлягають відшкодуванню покладені на Уповноважену особу Фонду.

Перелік складається Уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку.

У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.

Законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників.

Оскільки позивача не було включено Уповноваженою особою до Переліку вкладників, то відповідно Фонд гарантування не мав правових підстав для включення позивача до Загального реєстру та відповідно для виплати позивачу гарантованої суми відшкодування вкладу.

Пунктом 6 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Станом на сьогоднішній день від Уповноваженої особи не надходило додаткової інформації щодо позивача.

Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права (ст. 3 Закону), то відповідно до приписів ст. 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що

не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно).

Виходячи з наведеного, вимога позивача щодо зобов'язання Фонду гарантування виплатити позивачу банківський вклад є невірною, оскільки суперечить спеціальній процедурі відшкодування вкладів передбаченій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та є

передчасною, оскільки суду не надано доказів, що Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включила позивача до переліку вкладників банку, та крім цього, таких вимог не заявлено до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський».

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді