АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3897/17 Головуючий 1 інст. Сорока О.П.
Справа № 646/2953/17-ц Доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року м. Харків
Апеляційний суд Харківської області в складі:
головуючого Кружиліної О.А.
суддів Карімової Л.В., Кіся П.В.,
за участю секретаря Сементовської О.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2
на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року
за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
01 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16 вересня 2009 року.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 16 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредити у розмірі 30 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позивач зазначав, що ним зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 27 766 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 15232,31 грн. заборгованість за кредитом; 10636,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 1298,42 грн. штраф (процентна складова).
Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений.
03 березня 2017 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2009 року у розмірі 27 766 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 15232 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 10636 грн. 07 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1298 грн. 42 грн. штраф (процентна складова).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1378 грн.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача процентів за кредитом, штрафу та пені, просить рішення в цій частині скасувати та у задоволенні зазначених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на незаконність та необґрунтованість рішення, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, і неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема зазначав, що відповідач з 2009 року перебуває на військовій службі, а згідно із пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із положень статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та тих обставин, що відповідач не виконував прийнятого на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 16 вересня 2009 року та не вносив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору у зв`язку з чим утворилася заборгованість, а також з того, що представником відповідача не надано суду доказів про мобілізацію ОСОБА_1 та не зазначено у який саме час він був мобілізований та чи був мобілізований взагалі .
З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд у повному обсязі погодитись не може, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 16 вересня 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до вимог статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно Умов та правил надання банківської послуг.
Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 27 766,80 грн.
Апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, то вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 , штрафу, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 298 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню: 15 232 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 10 636 грн. 07 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, а всього 25 968 грн. 38 коп.
Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Нацгвардії України м. Харкова в період з 19 серпня 2009 року до цього часу, у зв`язку з чим до правовідносин, які виникли між сторонами, необхідно застосовувати положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», судовою колегією до уваги не приймаються виходячи з наступного.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Так, відповідно до листа Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 мітяться роз`яснення про те, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення за місцем вимоги.
Відповідно до частини 2 статті 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушення встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.
Як вбачається із матеріалів справи представник відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції було заявлене клопотання про витребування із Національної гвардії України інформацію про те, чи перебував відповідач у зоні АТО в якості мобілізованого або в іншому статусі щодо військовослужбовця контрактника ОСОБА_1 .
Судом у задоволенні клопотання було відмовлено оскільки представник відповідача з таким запитом не звертався, а суд сприяє у витребувані доказів у випадку виникнення труднощів в їх отриманні.
До суду апеляційної інстанції з таким клопотанням сторона відповідача не зверталася.
Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 був мобілізований, у зв`язку з чим відносно нього може бути реалізоване право не нарахування відсотків під час дії особливого періоду відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації».
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та апеляційним судом не переглядалося.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру суми заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року змінити.
Зменшити суму заборгованості за кредитним договором б/н від 16 вересня 2009 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з 27 766 грн. 80 коп. до 25 968 (двадцяти п`яти тисяч дев`ятиста шістдесяти восьми) грн. 38 коп., виключивши з розрахунку заборгованості штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентова складова) у розмірі 1298,42 грн.
Зменшити розмір судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з 1378 грн. до 1 288 (однієї тисячі двохсот вісімдесяти восьми) грн. 71 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна
Судді Л.В. Карімова
П.В. Кісь