Справа № 486/1355/16-ц
Провадження № 2/486/141/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої-судді - ОСОБА_1 І,

секретаря - Зубко Н.Ю.

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2

позивачки - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 . звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є 06 червня 2002 року отримала ордер на вселення у житлове приміщення в кімнату №82 гуртожитку №9 по вул. Дружби Народів, 52 у м. Южноукраїнську Миколаївської області. Нумерація кімнат була змінена і зараз присвоєно адресу квартирі АДРЕСА_1. 14 травня 2004 року у зазначеній квартирі було зареєстровано її колишнього чоловіка ОСОБА_4, але стосунки з ним не склалися та після розірвання шлюбу у 2006 року відповідач виїхав з квартири та не проживає у ній. В звязку з тим, що комунальні служби, які надають послуги по утриманню квартири в своїх розрахунках нараховують реєстрацію відповідача в квартирі, що змушує її сплачувати комунальні платежі за нього тому просить суд визнати ОСОБА_4 такою особою, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач до суду на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення у газеті «Рідне Прибужжя» №24 від 15.06.2017 року. Таким чином суд дотримався вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але скерував до секретаріату суду клопотання в якому просив суд розглянути справу без їх участі та не заперечує проти позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що згідно ордера на жилу площу в гуртожитку виданого виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради від 06.06.2002 року ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_6 вселені до кімнати №8 в будинку №52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с.3,58).

Відповідно до довідки про склад сімї від 03.03.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с..5,57).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області шлюб між ними розірвано 17 серпня 2000 року за актовим записом №184, серії І-ФП №049960 (а.с. 6).

16 січня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №4, серії І-ФП №122564 (а.с. 7).

Від шлюбу подружжя ОСОБА_10 має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження (а.с.8,9).

Згідно акту ОСББ «Девятий квартал» про не проживання від 27.01.2017 року ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 відсутній та зі слів свідків не проживає (а.с. 28,55).

Допитані судом свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_4 у квартирі позивачки з 2006 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач залишив квартиру у 2006 році та з тих пір там не проживає.

Вислухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_4 більше десяти років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується актом про не проживання, показами свідків, тому він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою №41 в будинку №52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1