Ухвала

іменем україни

5 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного і іпотечного договорів та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 квітня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого йому було надано кредит у сумі 28 500 доларів США строком до 16 квітня 2029 року зі сплатою щомісяця ануїтетних платежів у розмірі 325 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ним та АКІБ «УкрСиббанк» 16 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого він передав банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вважав, що указані договори укладені з суттєвим порушенням його прав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів», Законом України «Про Національний банк України», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а також положеннями ЦК України.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року № 0 та договір іпотеки, укладені між ним та АКІБ «УкрСиббанк».

У липні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подав зустрічний позов до суду, у якому просив стягнути з відповідачів, як поручителів ОСОБА_4 за договорами поруки від 16 квітня 2008 року, заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0 у сумі 28 979,77 доларів США, яка складається із: 21 886,40 доларів США строкової заборгованості за наданим кредитом, 1 837,58 доларів США простроченої заборгованості за наданим кредитом, 5 255,79 доларів США заборгованості з відсотків, у тому числі простроченої заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 лютого 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0 станом на 5 липня 2016 року у загальній сумі 28 979,77 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за наданим кредитом у розмірі 21 886,40 доларів США; простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 1 837,58 доларів США, заборгованості за відсотками, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 5 255,79 доларів США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0 станом на 5 липня 2016 року у загальній сумі 28 979,77 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за наданим кредитом у розмірі 21 886,40 доларів США; простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 1 837,58 доларів США, заборгованості за відсотками, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 5 255,79 доларів США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0 станом на 5 липня 2016 року у загальній сумі 28 979,77 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за наданим кредитом у розмірі 21 886,40 доларів США; простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 1 837,58 доларів США, заборгованості за відсотками, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 5 255,79 доларів США.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0 станом на 5 липня 2016 року у загальній сумі 28 979,77 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за наданим кредитом у розмірі 21 886,40 доларів США; простроченої заборгованості за наданим кредитом у розмірі 1 837,58 доларів США, заборгованості за відсотками, у тому числі простроченої заборгованості у розмірі 5 255,79 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ «УкрСиббанк» позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно з позичальником ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2008 року № 0, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за цим договором, внаслідок чого має заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку. Разом із цим суди правильно встановили відповідність оспорюваних ОСОБА_4 договорів кредиту та іпотеки вимогам чинного законодавства, а тому підстав для визнання їх недійсними не було.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: