Номер провадження: 22-ц/785/4363/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Виконавчий комітет Одеської міської ради, Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, треті особи Виконавчий комітет ОМР, Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління архітектури та містобудування ОМР, Департамента державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини ОМР про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

У березні 2017 року представник позивача подала заяву в якій просила суд вжити заходів забезпечення позову посилаючись на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може реально утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року заяву задоволено частково, заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії повязані з виконанням робіт із проведення будівництва, реконструкції, ремонтних, будівельно-ремонтних, оздоблювальних та монтажних робіт в кв. № 3, в тому числі й у приміщенні горища, які розташовані за адресою м. Одеса, Олександрівський проспект, 4. У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Виконавчий комітет ОМР, Управління культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління архітектури та містобудування ОМР, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини ОМР про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом приведення приміщень у попередній стан та відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.

09 березня 2017 року представник позивача подала заяву, по якій просив суд вжити заходів забезпечення позову, а сааме заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії повязані з виконанням робіт із проведення будівництва, реконструкції, ремонтних, будівельно-ремонтних, оздоблювальних та монтажних робіт в квартирі № 3, в тому числі й у приміщенні горища, які розташовані за адресою м. Одеса, Олександрівський проспект, 4, накласти арешт на квартиру № 3, розташовану за адресою м. Одеса, проспект Олесандрівський, 4, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно ч. 1 п.п. 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забезпечується встановленням обовязку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.6 ст. 153 ЦПК України, в залежності від обставин суд може бути забезпечити позов повністю або частково.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Виходячи із зазначеного, суд правильно вважав за необхідне забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд обгрунтовано виходив із співмірності з заявленими позовними вимогами.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на необґрунтоване обмеження судом права власності щодо проведення ремонтних робіт у спірній квартирі, обмеження права користування власністю, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами та відповідають нормам закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6