Справа № 147/613/17
Провадження № 2-о/147/37/17
У Х В А Л А

про залишення без руху

03.07.2017 року смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Волошин І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи Тростянецька державна нотаріальна контора, Тростянецьке відділення Гайсинської обєднаної державної податкової інспекції про встановлення факту родинних відносин та клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Тростянецького районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

За правилами статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відповідності до правил ст. 121 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ЦПК України та Закону України про судовий збір.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною 3 статті 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК).

Звертаючись до суду в порядку окремого провадження особа звертається до суду з заявою, сама особа виступає заявником, а не позивачем, особи які зазначаються заявником виступають як заінтересовані особи, а не зацікавлені особи.

Однак в порушення вищевказаних вимог, звернувшись до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин, представником позивача у вступній частині заяви зазначено позивача і зацікавлену особу.

Окрім того, ОСОБА_1 не зазначила, чому саме Тростянецька державна нотаріальна контора та Тростянецьке відділення Гайсинської ОДПІ є «зацікавленими» особами.

Суд звертає увагу заявника на те, що у справах окремого провадження про встановлення факту родинних відносин заінтересованими особами можуть бути особи, які претендують на спадщину або члени сімї померлого. Тростянецька ДНК, а тим більше Тростянецьке відділення Гайсинської ОДПІ не можуть бути стороною у даній категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, крім іншого, повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, який необхідно встановити, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

ОСОБА_3 та її представником не зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, про встановлення якого вона просять та не подано доказів того, що заявник зверталась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та що їй відмовлено у прийнятті заяви з цієї підстави.

Таким чином в матеріалах справи відсутня, передбачена ст. 49 Закону України «Про нотаріат» обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Адже відповідно до зазначеної норми, на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Свою позицію з цього приводу висловив в інформаційному листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, увагу суддів звернуто на те, що слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Окрім того, відповідно до частини 5 статті 119 ЦПК України, до позовної заяви (заяви) додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До матеріалів заяви про встановлення факту родинних відносин додано письмове клопотання представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору в звязку з важким матеріальним станом до ухвалення рішення по справі або звільнити її від оплати.

Щодо зазначеного вище клопотання, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

В клопотанні представник ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору на підставі того, що вона є пенсіонером, та отримує лише пенсію у розмірі 1467 грн. 46 коп. Зазначив, що з цих коштів заявник сплачує комунальні платежі, харчується, одягається та купує необхідні ліки. Також зазначено, що у звязку з скрутним матеріальним становищем вона була змушена звернутися за безоплатною правовою допомогою до Гайсинського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.82 ЦПК України підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму№10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК УКраїни, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України, п. 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Пенсіонери не віднесені Законом України «Про судовий збір» до категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Більш того, регулярне отримування пенсії позивачем свідчить про можливість сплати ним судового збору у встановленому Законом розмірі.

Отримання ОСОБА_1 лише пенсії не є достатньою підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки це призведе до необхідності звільнення від сплати судового збору всіх осіб, які є безробітними.

Окрім того, факт звернення ОСОБА_1 за правовою допомогою до Гайсинського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

В частині 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» зазначені категорії заяв (позовних заяв), за подання яких до суду судовий збір не справляється.

В статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору.

Звільнення сторони від сплати судового збору є правом суду, а також при наявності достатніх підстав вважати, що позивач (заявник) у звязку із своїм скрутним (незадовільним) матеріальним становищем позбавлений можливості сплатити судовий збір. Ці обставити доказуються позивачем на загальних підставах.

Оскільки ОСОБА_1 та її представником не надано обгрутнованих та безззаперечних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а посилання на те, що вона є пенсіонером не може вважатися достатньою підставою для зменшення, звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, ОСОБА_1 необхідно надати до суду підтвердження сплати судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження у розмірі 320,00 гривень.

Актуальні платiжнi реквiзити для перерахування судового збору розміщені на сторінці Тростянецького районного суду Вінницької області офіційного веб-порталу «Судова влада».

Наведені вище недоліки унеможливлюють обєктивний розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного вважаю, що вказану позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу термін для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 82, 119-121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення або відстрочення сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Тростянецька державна нотаріальна контора, Тростянецьке відділення Гайсинської обєднаної державної податкової інспекції, про встановлення факту родинних відносин залишити без руху.

ОСОБА_1 надати строк для усунення вищевказаних недоліків 5 (пять) днів з дня отримання нею копії ухвали. В разі неусунення зазначених недоліків, заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя