АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1444/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,20 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу будинку не укладеним та стягнення сплаченої суми коштів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу будинку не укладеним та стягнення сплаченої суми коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона постійно проживає в м. Києві, але за порадою лікарів вирішила пожити в сільській місцевості. Навесні 2016 року вона приїхала в с. Озірна Звенигородського району, де вирішила придбати будинок. Жителі села порадили їй купити будинок у ОСОБА_6, який отримав його у спадок, але ще не оформив спадкових прав на нього. Вона поверхово оглянула будинок та домовилася з ОСОБА_6 про ціну продажу в 6 тисяч доларів США. Оскільки повної суми у неї не було, вона сплатила ОСОБА_6 лише 3 тисячі доларів США і 1 тисячу євро, про що написала розписку в сільській раді. Решту коштів вона мала віддати при оформленні договору купівлі-продажу будинку після отримання ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину.

Коли вона стала проживати в будинку, то виявила в ньому приховані недоліки, а саме: після дощу стало видно протікання даху; в будинок не поступала вода з криниці, що було обовязковою умовою договору; конвектор для опалення будинку виявився несправним; у ванній кімнаті вода протікала на підлогу, а не в стічну яму; в будинку зявилися значні тріщини на стінах. Вона повідомила ОСОБА_6, що відмовляється від придбання будинку та просила повернути їй сплачені кошти. Відповідач відмовився повертати гроші та наполягав на укладенні договору купівлі-продажу будинку.

Просила вважати договір купівлі-продажу будинку по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області не укладеним та стягнути з ОСОБА_6 на її користь 105200 грн., сплачених за будинок.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року позовну заяву задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 105200 грн., що були отримані ним в рахунок оплати за будинок по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 1206 грн. 40 коп.

Додатковим рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1012,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2016 року ОСОБА_7 в приміщенні Озірнянської сільської ради Звенигородського району передала відповідачу ОСОБА_6 три тисячі доларів США та одну тисячу євро в рахунок оплати за будинок по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району, а решту зобовязалась передати при оформленні договору купівлі-продажу будинку. Дана обставина визнається сторонами у справі, а також підтверджується розпискою ОСОБА_7 від 23.03.2016 року та показаннями свідка - секретаря сільської ради ОСОБА_8, в присутності якої була написана розписка (а.с. 3, 82).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Озірянської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 14.09.2016 року ОСОБА_7 проживає без реєстрації з 23.03.2016 року і по даний час в житловому будинку по вул. Звенигородська, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області та частково використовує присадибну земельну ділянку (а.с. 22).

З акту перевірки домоволодіння за адресою вул. Звенигородській, 29 с. Озірна Звенигородського району від 31.10.2016 року щодо проживання гр.. ОСОБА_7, складеного депутатами сільської ради ОСОБА_9 та ОСОБА_8, в присутності свідків вбачається, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не проживає, правовстановлюючих документів на проживання, користування земельною ділянкою в сільській раді не проводилось. Зі слів ОСОБА_7 вона проживає в м. Києві, а у вказане домоволодіння навідується кілька разів на місяць для забезпечення порядку і збереження майна від розкрадання до вирішення конфліктної ситуації (а.с. 48).

Згідно даних технічного паспорту, копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.09.2016 року та копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.09.2016 року житловий будинок по вул. Звенигородській, 29 в с. Озірна Звенигородського району Черкаської області та земельні ділянки за цією ж адресою площею 0,2500 га, 0,3910 га належать ОСОБА_6 (а.с. 23-27, 28-36).

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 мала намір придбати будинок у ОСОБА_6 та з цією метою передала йому частину коштів, однак в подальшому відмовилась купувати будинок посилаючись на те, що він має приховані недоліки і не придатний для проживання, на підтвердження своїх вимог ОСОБА_7 надала суду фотознімки зовнішнього та внутрішнього вигляду будинку (а.с. 50-74), свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що в будинку після дощу протікає дах, вода з криниці в будинок не поступає, бо згорів насос, бойлер не працює, в хаті холодно, а тріщини на стінах були замазані. Дані недоліки ОСОБА_7 виявила лише під час експлуатації будинку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що розписка про отримання коштів ОСОБА_6 від ОСОБА_7 не може вважатися договором купівлі-продажу будинку у відповідності до вимог ст. 657 ЦК України.

Враховуючи те, що між відповідачем ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_7 не було укладено дійсного договору купівлі-продажу житлового будинку, а в розписці передані грошові кошти не позначені як завдаток урозумінні ст. 570 ЦК України, суд першої інстанції вірно врахував їх як аванс, що підлягає поверненню.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про те, що сума коштів отримана від ОСОБА_7 є завдатком, а тому не підлягає поверненню, оскільки вони пованістю спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Питання стягнення судових витрат з ОСОБА_6 на користь позивачки вирішено судом першої інстанції у відповідності до положень ст. ст. 84, 88 ЦПК України, а тому посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на незаконність рішення суду в цій частині є таким, що не ґрунтується на законі.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі продажу будинку не укладеним та стягнення сплаченої суми коштів залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :