Провадження № 2/225/1150/2017
Справа № 225/1810/17
Дзержинський міський суд Донецької області
(повне і вмотивоване)
27 червня 2017 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Довженко О.В.,
секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької в м.Києві РДА, про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої дитини без дозволу батька,
10 квітня 2017 року позивач звернулась з позовом про надання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном до 03.08.2020 року, тобто, до повноліття дитини.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що знаходилась з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, зареєстрованому 30.11.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька за актовим записом №534.
Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 24.10.2002 року, актовий запис №615, свідоцтво про встановлення батьківства серії НОМЕР_1 від 24.10.2002 року, актовий запис №71.
На теперішній час шлюб між подружжям розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 04.08.2005 року, актовий запис №207.
Після припинення стосунків з відповідачем у справі донька проживає разом із позивачем -ОСОБА_1, і знаходиться на її утриманні.
У зв'язку з тим, що м.Донецьк Донецької області, де позивач та її донька зареєстровані і проживають, на час звернення із позовом є тимчасово окупованою територією, поблизу йдуть бойові дії, позивач з дитиною змушені часто змінювати місце мешкання. Можливості виїхати для постійного проживання на територію, що повністю контролюється українською владою, позивач змоги не має.
На теперішній час позивач з неповнолітньою дитиною зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Незважаючи на ситуацію, яка склалася в Донецькій області, неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує навчання в загальноосвітній середній школі м.Донецька. Однак, розуміючи необхідність отримання дитиною документів про освіту, що відповідають вимогам чинного законодавства України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає іспити на підконтрольній українській владі території України - в Маріупольській школі І-ІІІ ступенів №54 м.Маріуполь Донецької області. З огляду на програму навчання та періодичність встановлення здачі іспитів для дітей, які постійно навчаються на тимчасово окупованій території, необхідність таких виїздів триватиме до закінчення дитиною 11 класів навчання, тобто, ще 3 роки.
Позивач неодноразово намагалась отримати від відповідача у справі дозвіл на виїзд/виїзд їхньої спільної доньки - ОСОБА_3, з тимчасово окупованої території/на тимчасово окуповану територію.
Однак, можливість отримати такий дозвіл від відповідача - відсутня, оскільки останній знаходиться на тимчасово окупованій території України та з невідомих позивачеві причин можливості виїхати на територію, підконтрольну українській владі можливості не має.
Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права щляхом отримання дозволу на тимчасові багаторазові виїзди з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзди до цієї території неповнолітньої дитини без дозволу батька.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання також не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації - газету "Часопис Донеччина" (від 07.06.2017 року, стор.7) та через офіційний сайт судової влади України. З огляду на наведене, суд розглядає справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно.
Уповноважений представник третьої особи - Служба у справах дітей Дарницької в м.Києві РДА, у розгляді справи участі не приймав, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову та проханням розглядати справу за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:
Відповідно до довідки від 09.09.2005 року №841/07-80 Відділу реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, ОСОБА_1 30.11.2002 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2.(а.с.12).
Згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 від 04.08.2005 року, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька за актовим записом №207, шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.11).
Колишнє подружжя має спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджене свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 24.10.2002 року, актовий запис №615 та свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_1 від 24.10.2002 року, актовий запис №71. (а.с.9,10).
Як зазначено в позові, після розлучення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась разом із матір'ю (позивачем у справі) та знаходиться на її утриманні.
Позивач та її неповнолітня донька зареєстровані та проживають у м.Донецьк Донецької області, що є тимчасово неконтрольованою українською владою територією. Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує навчання у м.Донецьк Донецької області, проте, з огляду на необхідність отримання документів про освіту встановленого в Україні зразку, складає іспити у школі І-ІІІ ступенів №54 м.Маріуполя Донецької області.
В той же час, відповідач у справі - батько неповнолітньої дитини, зареєстрований та фактично проживає на тимчасово неконтрольованій території, а саме: АДРЕСА_2.
Враховуючи наведені вище обставини, з огляду на програму навчання та періодичність встановлення здачі іспитів для дітей, які постійно навчаються на тимчасово окупованій території, необхідність таких виїздів триватиме до закінчення дитиною 11 класів навчання, у позивача у справі виникла необхідність отримання дозволу батька дитини на тимчасовий виїзд з неконтрольованої території в районі проведення антитерористичної операції та в'їзд до цієї території неповнолітньої дитини.
Проте, отримати таку згоду від колишнього чоловіка позивач змоги не має, оскільки останній знаходиться на тимчасово окупованій території України та з невідомих позивачеві причин можливості виїхати на територію, підконтрольну українській владі не може.
Наведене порушує права неповнолітньої дитини на свободу пересування, отримання освіти тощо.
Згідно з ч.1,3 ст.151, ч.1 ст.154 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Частиною 3 ст.313 ЦК України, в свою чергу, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частина 2 ст.3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України "Про громадянство України" або ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Отже, виїзд з тимчасово неконтрольованої території на територію України дітей, які не досягли 16-річного віку, дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, не вимагає.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 просить надати дозвіл на виїзд неповнолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) та виїзд з тимчасово неконтрольованої території без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері - ОСОБА_1, для здачі іспитів, отримання освіти та відповідних документів про освіту тощо, до повноліття останньої, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_8
Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:
Позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Вимоги позивача (матері дитини) полягають в отриманні дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України, у тому числі території, яка тимчасово неконтрольована українською владою.
Чинним законодавством України не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків.
Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отже, з огляду на визначення позивачем часового проміжку надання тимчасового дозволу, зазначення мети перебування дитини на тимчасово неконтрольованій українською владою території України, що повністю відповідає вищевказаним нормам матеріального та процесуального права, а також, беручи до уваги той факт, що судом під час розгляду даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини для тимчасового перебування та відвідування родичів, навчання тощо, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2017 року від сплати судового збору, судові витратив розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись Конвенцією Про права дитини від 20.11.1989 року, ч.1,3 ст.151, ч.1 ст.154 СК України, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини - неповнолітьої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Донецька, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 на в'їзд на тимчасово неконтрольовану українською владою територію в районі проведення антитерористичної операції та виїзд з тимчасово неконтрольованої території у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м.Донецька, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 що тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Горлівка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 на період до 03 серпня 2020 року, тобто, до повноліття дитини.
Надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення та оформлення документів для тимчасового в'їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану українською владою територію України неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Горлівка Донецької області, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя