У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 серпня 2015 року відповідач позичила у нього кошти в сумі 175 тис. грн, про що написала відповідну розписку. Відповідач свої зобов'язання не виконала, борг не повернула. Зважаючи на те, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином, позивач звернувся до суду і просить розірвати договір позики, укладений 17 серпня 2015 року та стягнути з відповідача 175 тис. грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти за договором позики від 17 серпня 2015 року в сумі 175 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана судова ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Судами установлено, що розписка ОСОБА_5 містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов'язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов'язання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Наявність будь-яких інших зобов'язань між сторонами відповідачем не доведено, договір позики позичальником не оспорювався, сторони договір не розривали. Тому доводи відповідача про те, що складанням розписки сторонами були оформлені інші правовідносини, судами обґрунтовано визнані такими, що не відповідають встановленим фактичним обставинам та наявним у матеріалах справи доказам.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик