АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/9648/14-ц Головуючий суддя І інстанції Шарко О. П.
Провадження № 22-ц/790/2825/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 05.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредит у сумі 35000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав. 12.12.2011 року відповідно до Договору факторингу № 1 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями Відповідача по кредитному договору. 05.02.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором укладено відповідний іпотечний договір, відповідно якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання умов основного зобовязання всім належним йому майном та грошовими коштами. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, відповідачі є солідарними боржниками по відношенню до кредитора. Станом на 01.12.2013 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитом згідно кредитного договору № 0 від 05.02.2008 року, складає 55197,27 долари США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 03.03.2015 року складає 1370029 грн. 36 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 32606,07 долари США. що за офіційним курсом НБУ складає 809302,22 грн.; заборгованість за процентами - 22591,20 долари США, що за офіційним курсом НБУ складає 560727 грн. 14 коп). Зазначену заборгованість позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року у позовних вимогах ТОВ «Кей-Колект» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній представник ТОВ «Кей-Колект» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на ті самі обставини, на які посилався обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ТОВ «Кей-Колект» має право вимоги до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.02.2008 року між ОСОБА_2 ОСОБА_3 «УкрСиббанк» був укладений Кредитний договір № 0. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 35000 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту.

Також, 05.02.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором укладено іпотечний договір, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання умов основного зобовязання всім належним йому майном та грошовими коштами.

Крім того, 05.02.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за яким останній поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов*язань за Кредитним договором № 0.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з п.п.1.3 договору поруки від 05.02.2008 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основного боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п. 1.4. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним боргом.

Суд першої інстанції не вважав встановленим право ТОВ «Кей-Колект» вимагати виконання за кредитним договором № 0, між тим зазначене підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого останньому було відступлено права вимоги за кредитним договором № 0. Перелік зобов*язань, за якими відступлено право вимоги міститься в Додатку №1 до Договору факторінгу, в тому числі за кредитним договором та договором поруки від 05.02.2008 року. Передача прав вимоги оформлена відповідним актом приймання передачі від 12.12.2011 р. (а. с. 103 - 110).

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобов'язанні, визначеного ч. 2 ст.516, ч. 2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

ТОВ «Кей-Колект» рекомендованими листами від 15.12.2011 р. на адресу відповідачів повідомляло їх про відступлення права вимоги, банківські реквізити для сплати заборгованості та про її розмір (а с. 110-113).

Відповідачами не надані докази виконання боржником свого обов'язку ані первісному, ані наступному кредиторам.

Врахувавши вимоги ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та виходячи із наявного на час укладення договору факторингу у ТОВ «Кей-Колект» свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 08 грудня 2011 року № 732, що вбачається із відомостей, що містяться в Державному реєстрі фінансових установ, який є у відкритому доступі, апеляційний суд дійшов висновку, що ТОВ «Кей-Колект» у відповідності із укладеним договором факторингу отримало право вимоги до відповідачів за Кредитним договором № 0.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 01 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_1Г складає 551195,45 грн., що станом на 03.03.2015 року за офіційним курсом НБУ складає 1368871,96 з яких:

-32605,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 808610,2 грн. - заборгованість за кредитом;

-22591,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 560727,14 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Колегією суддів перевірено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0, наданий позивачем (а.с. 100-102), який є прийнятним, відповідає умовам договору та вимогам закону, відповідачі обґрунтованих заперечень, щодо розміру цієї заборгованості не надали. Із зазначеного розрахунку, крім іншого, вбачаються нараховані суми, дата та сума погашення відсотків, дата та сума погашення тіла кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж ОСОБА_1 здійснила 06.07.2010 року (а.с. 101).

Заяви про застосування позовної давності матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно положень ст.ст.553,554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно дост. 553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За замістом ч. 1ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 4ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4ст. 559ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4ст. 559ЦК Українислід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4ст. 559ЦК Українипорука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

Оскільки позивач суму заборгованості просив стягнути у гривнях, сума, що підлягає стягненню розраховується за курсом НБУ на час здійснення розрахунку для пред*явлення позову (а.с.84-85 том 1), тобто 24,8206 грн. за 1 долар США станом на 03.03.2015 року року (а.с. 134-135).

Вимогу до поручителя про повернення заборгованості шляхом пред'явлення позову було заявлено позивачем лише 08.11.2014 року, тому поручитель відповідає за заборгованість, що не була прострочена станом на 08.05.2014 року, а саме заборгованість по основній сумі кредиту 457 704 грн. 27 коп.; (18440,50 доларів США х 24,8206 грн..), заборгованість за процентами 147 780 грн. 86 коп. (5953,96 доларів США х 24,8206 грн.) Зазначені суми підлягають стягненню солідарно з боржника та поручителя.

Крім того, з боржника підлягає стягненню решта заборгованості а саме заборгованість по основній сумі кредиту 351 577 грн. 59 коп. (808610,2 грн. -457 704 грн. 27 коп.); заборгованість за процентами 412 946 грн. 28 коп. (560727,14 грн. - 147 780 грн. 86 коп.).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову із наведених вище підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого є п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року скасувати. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.02.2008 року, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту 457 704 грн. 27 коп.; заборгованість за процентами 147 780 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.02.2008 року, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту 351 577 грн. 59 коп.; заборгованість за процентами 412 946 грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір по 1827 грн. з кожного.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_4