АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ПАТ «Акцент-Банк» та УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № МІ-06-08 від 25 січня 2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 85000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 січня 2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25 січня 2008 року між Банком та відповідачами було укладено договір застави автотранспорту №МІ-06-08, згідно якого було надано в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль DAF, модель TE47WS, рік випуску: 1996, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E444667, реєстраційний номер: АМ6640АО; - автомобіль DAF, модель 95.400, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E447356, реєстраційний номер: АМ6641АО; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS008, реєстраційний номер: АМ7695ХХ; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS756, реєстраційний номер: АМ7694ХХ; - автомобіль ЗИЛ, модель: 431610, рік випуску: 1987, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: 260, реєстраційний номер: 10018ВВ, що належать ОСОБА_5; -автомобіль ГАЗ, модель: 5203, рік випуску: 1987, тип ТЗ6 фургон С, № кузова/шасі: Н1018600, реєстраційний номер: 02534ВВ, що належить на праві власності ОСОБА_6; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 1722, рік випуску: 1994, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: WDB6520391K016993, реєстраційний номер: АМ5324АВ, який належить ОСОБА_4

Крім того, 20 жовтня 2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн., відповідно до якого останній є солідарним відповідачем.

У позовній заяві ОСОБА_7 зазначив, що відповідач ОСОБА_5 порушив умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 17.05.2013 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 201107,41 доларів США, що складає 1607451,54 грн., яка складається із: 74721,79 доларів США заборгованість за кредитом, 70722,19 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2311,37 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 43754,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 9575,05 доларів США штраф (процентна складова).

У звязку з чим просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М1-06-08 від 25.01.2008 року в сумі 201107,41 доларів США, витребувати у відповідачів та передати в заклад (володіння) шляхом опису предмети застави, комплекти ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, звернути стягнення на предмети застави, а саме вказані вище автомобілі шляхом їх продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачів договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншими особами-покупцями, із зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути солідарно з відповідачів суму 10000 грн., стягнути з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати, стягнути з ОСОБА_5 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та ухвалено:

в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М1-06-08 від 25.01.2008 року витребувати у відповідачів та передати в заклад (володіння) шляхом опису предмети застави, комплекти ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, звернути стягнення на предмети застави, а саме: автомобіль автомобіль DAF, модель TE47WS, рік випуску: 1996, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E444667, реєстраційний номер: АМ6640АО; - автомобіль DAF, модель 95.400, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E447356, реєстраційний номер: АМ6641АО; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS008, реєстраційний номер: АМ7695ХХ; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS756, реєстраційний номер: АМ7694ХХ; - автомобіль ЗИЛ, модель: 431610, рік випуску: 1987, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: 260, реєстраційний номер: 10018ВВ, що належать ОСОБА_5; автомобіль ГАЗ, модель: 5203, рік випуску: 1987, тип ТЗ6 фургон С, № кузова/шасі: Н1018600, реєстраційний номер: 02534ВВ, що належить на праві власності ОСОБА_6; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 1722, рік випуску: 1994, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: WDB6520391K016993, реєстраційний номер: АМ5324АВ, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вище вказаних автомобілів ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачів договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншими особами-покупцями, із зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № М1-06-08 від 25.01.2008 року у розмірі 10000 грн.

В іншій частині позову відмовити, а також вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а судове рішення скасуванню в частині, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення частково не відповідає.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

Судом встановлено, що 25 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № М1-06-08, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 85000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 24 січня 2013 року (а.с. 11).

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір застави №М1-06-08, згідно якого останніми було надано в заставу рухоме майно, а саме автомобіль DAF, модель TE47WS, рік випуску: 1996, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E444667, реєстраційний номер: АМ6640АО; - автомобіль DAF, модель 95.400, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E447356, реєстраційний номер: АМ6641АО; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS008, реєстраційний номер: АМ7695ХХ; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS756, реєстраційний номер: АМ7694ХХ; - автомобіль ЗИЛ, модель: 431610, рік випуску: 1987, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: 260, реєстраційний номер: 10018ВВ, що належать ОСОБА_5; автомобіль ГАЗ, модель: 5203, рік випуску: 1987, тип ТЗ6 фургон С, № кузова/шасі: Н1018600, реєстраційний номер: 02534ВВ, що належить на праві власності ОСОБА_6; автомобіль MERCEDES-BENZ, модель: 1722, рік випуску: 1994, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: WDB6520391K016993, реєстраційний номер: АМ5324АВ, що належить на праві власності ОСОБА_8 (а.с. 16).

Також 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № М1-06-08 від 25 січня 2008 року було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн. (а.с. 9,10)

Як вбачається з матеріалів справи у продовж дії кредитного договору позичальник ОСОБА_5 неодноразово порушував умови цього договору, допускав прострочку погашення поточної заборгованості по сплаті частини суми кредиту, процентів за користування кредитом, а в подальшому починаючи із січня 2013 року взагалі перестав їх виконувати, у звязку з чим, згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 17 травня 2013 року ОСОБА_5 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 201107,41 доларів США, що складає 1607451,54 грн., яка складається із: 74721,79 доларів США заборгованість за кредитом, 70722,19 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2311,37 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 43754,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 9575,05 доларів США штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 23, 24 договору застави № МІ-06-08 від 25 січня 2008 року звернення стягнення на Предмет застави здійснюється на підставі рішення суду шляхом продажу Заставодержателем Предмета застави з укладанням договору купвілі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхомбезпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання Заставодержателем договору купвілі-продажу Предмета застави від імені.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

А відповідно до ч.6 ст. 20 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем в позовній заяві обрано спосіб захисту саме як задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на заставлене майно шляхом продажу цього майна від імені власника Предмета застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, а відповідно до п.5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі.

Тобто, відповідно до вимог ст. 16 ЦК України позивач визначився із способом захисту своїх прав, а згідно з частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Проте суд першої інстанції задовольняючи вимоги Банку про звернення стягнення на предмет застави не зазначив в рахунок якої суми заборгованості буде проведено звернення стягнення..

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач нарахував заборгованість відповідача ОСОБА_5 по кредитному договору станом 17 травня 2013 року ОСОБА_5 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 201107,41 доларів США, що складає 1607451,54 грн., яка складається із: 74721,79 доларів США заборгованість за кредитом, 70722,19 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 2311,37 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 43754,73 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США штраф (фіксована частина), 9575,05 доларів США штраф (процентна складова) (Т.1 а.с. 11-14).

А згідно пункту 6.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, процентів та інших обовязкових платежів, передбачених кредитним договором, останній сплачує Банку пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні.

Тобто сума пені нарахована банком, в порушення п. 6.1 кредитного договору, в доларах США, а не в гривнях.

Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, як зазначалося вище, а саме пунктом 6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктом 6.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня в цьому разі є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому підстави для стягнення штрафів відсутні.

За таких обставин загальна сума заборгованості станом на 17 травня 2013 року склаладає в розмірі 191501,08 доларів США, що еквівалентно за курсом 7,99 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17 травня 2013 року, складає 1530093,62 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 74712,79 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 70722,19 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2311,37 доларів США, а також пені в сумі 349600,29 грн.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет застави підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів погоджується з рішенням суду про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по справі, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду із позовом було сплачено судовий збір в розмірі 3441 грн. (а.с. 28), яку обгрунтовано стягнув суд першої інстанції з відповідачів.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із ПАТ «Акцент-Банк» в сумі 10000 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що відповідно до договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк», останній поручився за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором на суму 10000 грн. (а.с. 9), які ОСОБА_7 звертаючись до суду із вказаним позовом, також просив стягнути солідарно з відповідачів, а саме боржника та поручителів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 10000 грн., але ці вимоги не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або відвирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду у частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» необхідно скасувати та провадження у справі в цій частині закрити, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ КБ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет застави та стягнення коштів скасувати та ухвалити нове рішення.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М1-06-08 від 25 січня 2008 року в розмірі 201107,41 доларів США, що еквівалентно за курсом 7,99 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження Національного Банку України від 17 травня 2013 року, складає 1607451,54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 74712,79 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 70722,19 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2311,37 доларів США, а також пені в сумі 349600,29 грн., витребувати у відповідачів та передати в заклад (володіння) шляхом опису предмети застави, комплекти ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, звернути стягнення на предмети застави, а саме: автомобіль автомобіль DAF, модель TE47WS, рік випуску: 1996, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E444667, реєстраційний номер: АМ6640АО; - автомобіль DAF, модель 95.400, рік випуску: 1998, тип ТЗ: сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: XLRTE47WS0E447356, реєстраційний номер: АМ6641АО; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS008, реєстраційний номер: АМ7695ХХ; - автомобіль SCHMITZ, модель SPR 27, рік випуску: 1995, тип ТЗ: напівпричіп бортовий - Е, № кузова/шасі: WSMS756, реєстраційний номер: АМ7694ХХ; - автомобіль ЗИЛ, модель: 431610, рік випуску: 1987, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: 260, реєстраційний номер: 10018ВВ, що належать ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_1); автомобіль ГАЗ, модель: 5203, рік випуску: 1987, тип ТЗ6 фургон С, № кузова/шасі: Н1018600, реєстраційний номер: 02534ВВ, що належить на праві власності ОСОБА_6 (іпн. НОМЕР_2); автомобіль MERCEFES-BENZ, модель: 1722, рік випуску: 1994, тип ТЗ: фургон С, № кузова/шасі: WDB6520391K016993, реєстраційний номер: АМ5324АВ, що належить на праві власності ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3), шляхом продажу вище вказаних автомобілів ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідачів договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншими особами-покупцями, із зняттям вказаних автомобілів з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Провадження по справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 10000 грн. та судових витрат закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_9