АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1408/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_6 до судді Придніпровського районного суду м.Черкаси Степаненка О.М. про стягнення завданої майнової та моральної шкоди в кримінальному провадженні від 14 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до судді Степаненка О.М. про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що він звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на відмову у визнанні його потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Степаненко О.М. від 1 лютого 2017 року у задоволенні його скарги було відмовлено.

У звязку з цим просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з належної сторони 149 472 грн. та матеріальну шкоду в сумі 23 769 грн.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя районного суду виходив із того, що на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України така позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, звертаючись до суду із даним позовом до судді Придніпровського районного суду м.Черкаси, просив стягнути на його користь кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих в результаті, на його думку, незаконних дій судді у звязку з тим, що останнім не задоволено його скаргу від 9 грудня 2016 року на відмову у визнанні його потерпілим.

За змістом ст.ст. 126, 129 Конституції України законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, як правильно зазначив районний суд, такі категорії справ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з цивільним позовом.

В свою чергу, особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. 1, 7, 9 ч. 1 ст. 3, ст. 17, ч. З ст. 50 КАСУ судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам ст.ст. 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді чи суду під час здійснення правосуддя.

Враховуючи викладене, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), пов'язаних із розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Зі змісту позовних вимог позивача чітко вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Степаненка О.М. при здійсненні правосуддя.

Враховуючи викладене, суддя районного суду, відмовляючи у відкритті провадження у справі дійшов обгрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, оскільки така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи скаржника у скарзі є необґрунтованими, правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала районного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_6 до судді Придніпровського районного суду м.Черкаси Степаненка О.М. про стягнення завданої майнової та моральної шкоди в кримінальному провадженні від 14 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :