Справа № 346/5723/16-ц
Провадження № 2/346/155/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:

головуючого судді Димашка В.П.

за участі секретаря Гайової Г.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації особи та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила поновити порушене немайнове право на честь гідність та ділову репутацію, шляхом визнання поширеної ОСОБА_3 в мережі Інтернет на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» інформації:

«Так саме та Базюк ... хоча сама була причетна до продажу підприємцям площ про 70 - 100 тис баксів і без документів. Гроші банку вони з ОСОБА_4 не повернули...», та

«... добра частка «мітингувальників» були проплачені, на власні вуха почула розмову підлітків про оплату і умови перебування серед протестуючих.» - недостовірною, та такою, що порушує її, ОСОБА_1 честь, гідність і ділову репутацію, та зобовязати ОСОБА_3 спростувати поширену про неї інформацію, шляхом публікації на особистій сторінці в соціальн мережі «Facebook» повідомлення з наступні текстом: «Спростування (заголовок). Спростовую поширену мною в пості від 13 жовтня 2016 недостовірну інформацію. Мої твердження про причетність ОСОБА_1 до продажу приміщень в ТЦ «Європа» підприємцям по 70-100 тисяч доларів США без документів, в тому числі і про неповернення нею грошей за дане приміщення банку, а також про підкуп нею мітингувальників на віче від 13 жовтня 2016 р. не відповідають дійсності.»

Стягнути з ОСОБА_3 на її ОСОБА_1 користь - 10 000 грн. нанесеної приниженням честі, гідності та ділової репутації моральної шкоди, та 2 679 грн. 20 коп. судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона постійно проживає в м. Коломия, працює директором газети «Реклама», при цьому вона займає активну громадську позицію та бере участь у суспільному житті рідного міста в якості голови Коломийської міської організації «Радикальної партії ОСОБА_5».

В ході своєї громадської діяльності вона отримує численні звернення від громадян з приводу перепідпорядкування наявних в м. Коломия дитячо-юнацьких спортивних шкіл, громадськість була обурена рішенням Коломийської міської ради «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл» від 13 липня 2016 р. Аналогічні звернення отримував також народний депутат ОСОБА_6. На даний момент в Коломийському міськрайонному суді триває розгляд справи № 346/4417/16-а, в ході котрою буде розглянуто точність даного рішення міської ради.

Окрім участі в підготовці звернення до суду, для привернення уваги громадськості до виниклої проблеми, 13 жовтня 2016 р. було організовано віче під стінами Коломийської міської ради. Запрошення небайдужих, на даний масовий захід, відбувалось шляхом оголошення на місцевому радіо та телебаченні, а також в соціальних мережах. Загалом в ньому взяло участь біля 400 учасників.

Зазначені обставини підтверджуються копіями повідомлень про проведення масового заходу адресовані меру м. Коломия, начальнику Коломийського відділу ГУ НП в Івано- Оранківській області та запрошення ОСОБА_7 на запланований масових захід, що даються до позовної заяви.

Після завершення даного масового заходу, від її доньки - ОСОБА_8, їй стало відомо про те, що 13 жовтня 2016 р., приблизно о 20:00 год., начальником відділу інформаційної політики Коломийської міської ради, відповідачкою ОСОБА_3 було поширено для невизначеного кола осіб, шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» інформацію наступного змісту: «Коротко про сьогоднішнє віче». Перше - збирала його Шанувальниця коломийської синагоги ОСОБА_1. Так саме та Базюк, яка нібито заступилась за людей з ТЦ «Європа», хоча сама була причетна до продажу підприємцям площ про 70-100 тис баксів і без документів. Гроші банку вони з ОСОБА_4 не повернули, а потім ще й вбирались в костюми дідів морозів. Словом, блазні. Друге - людям відверто брешуть, буцім спортивну школу закривають, насправді ж відкривають ще одну. Так-так, в ОСОБА_9 буде три спорт школи і нема в цьому нічого поганого. Третє - добра частка «мітингувальників» були проплачені. на власні вуха почула розмову підлітків про оплату і умови перебування серед протестуючих. їх видавали за учнів ДЮСШ, насправді ж спортивного в них хіба кросівки абібас. Останнє - нардеп ОСОБА_6. Ну тут уже нема слів одні матюки. Словом то все танці блаженних. Не ведіться, друзяки.» (орфографія та пунктуація автора збережені).

Доказами даної обставини є знімок екрану комунікаційного пристрою її доньки ОСОБА_8, що додається до позовної заяви та показаннями самої ОСОБА_8

На момент звернення з даним позовом повідомлення відповідача видалено з її сторінки за невідомих їй, позивачу, обставин.

Факт недостовірності поширюваної інформації можуть підтвердити також свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Як вбачається з наданого знімку екрана поширена інформація прямо стосується її, оскільки в тексті повідомлення ОСОБА_3 вказано її, позивача, прізвище, імя та по-батькові.

У поширеній інформації ОСОБА_3 безпідставно звинувачує її в причетності до продажу підприємцям площ по 70-100 тис баксів» та у тому, що «гроші банку вони не повернули». Також відповідач звинувачує її в тому, що «добра частина «мітингувальників» були проплачені». Жодна з зазначених подій не відбувалась взагалі, а отже ця інформація є недостовірною.

Така недостовірна інформація спотворює суспільну оцінку відповідності її поведінки загальноприйнятим уявленням про добро і зло, знижується оцінка її ділових та професійних якостей при виконанні нею трудових, громадських чи інших обовязків.

Окремо хоче відмітити, що її звинувачують у підкупі учасників масового заходу. На момент подання позову у ОСОБА_14 України на розгляді знаходиться законопроект № 2615 від 16 травня 2015 р., котрим запропоновано доповнити Кримінальний Кодекс України статтею 295-1, згідно котрої таке суспільно небезпечне діяння буде відноситись до категорії злочинів.

Отже, розповсюджувана інформація наносить шкоду її конституційним немайновим правам, принижує її честь і гідність і може викликати у третіх осіб враження про її низькі моральні чи ділові якості та схильність до вчинення суспільно небезпечних діянь.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб- сайта, особи яких позивач повинен встановити та зазначити в позовній заяві. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

За текстом ст. 56 Закону України «Про телекомунікації» адміністрування адресного простору українського сегмента мережі Інтернет на території України відбувається в межах національного домену «.UА» в координації з міжнародною системою адміністрування мережі Інтернет.

Оскільки оспорювана інформація поширена на сайті соціальної мережі «Facebook» який знаходиться межах загального домену верхнього рівня «.СОМ», дані про власника цього сайту, в межах території України, у відповідності до вимог п. 12 Постанови Пленуму встановити не можливо, а отже позовних вимог до такої особи не предявляється.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного Кодексу України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Наведеним вище доказами підтверджено факт поширення щодо неї недостовірної інформації. Це призвело до того, що невизначеному колу осіб було розповсюджено інформацію про начебто вчинені нею аморальні вчинки, схильність до шахрайства та маніпуляції громадською думкою шляхом підкупу учасників масових заходів. Дії ОСОБА_3 є протиправними, вони принижують її честь, гідність та ділову репутацію, а отже є підстави для стягнення моральної шкоди.

На підставі вищенаведеного просить стягнути з ОСОБА_3 10 000 грн. завданої моральної шкоди. Визначаючи розмір нанесеної моральної шкоди вона виходить з глибини своїх душевних страждань у звязку з безпідставними звинуваченнями її у суспільно небезпечній діяльності та можливими наслідками таких звинувачень для її громадської діяльності на території Коломийщини та керується засадами розумності і справедливості.

У звязку з необхідністю звернення до суду мною було понесено витрати на сплату судового збору в розмірі 551, 20 грн. + 1378 грн. = 1929, 20 грн. та виграти на правову допомогу в розмірі 750 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, що додаються до позовної заяви, і які при вирішенні справи просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та пояснила, що їй їдучи в автомобілі дочка сказала, що відповідач поширила неправдиву інформацію у мережі «Facebook», а саме написала, що вона причетна до афер, продажу підприємцям площ в ТЦ «Європа» та, що добра частина мітингувальників була проплачена. Вона прочитала інформацію з телефона, та показала усім. Дана інформація містить принизливий характер. Вона займається громадською та благодійною діяльністю, у неї були нервові зриви, зверталася до лікаря. Моральна шкода проявилася у душевних стражданнях, хвилюванні, змушена пояснювати людям, що інформація не відповідає дійсності. Визначаючи розмір моральної шкоди вона виходила з глибини, тривалості моральних страждань та відсутності вибачень.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 13 жовтня 2016 року під стінами Коломийської міської ради відбулося віче, і увечері було поширено інформацію що позивач причетна до продажу підприємцям площ ТЦ «Європа», і що добра частина мітингувальників була проплачена, і вони себе видавали за учнів спортивних шкіл. Інформація принизлива та образлива, оскільки не відповідає дійсності.

Розмір шкоди випливає з того що вона є директором газети «Реклама», наноситься моральна шкода, оскільки люди отримали інформацію що вона схильна до шахрайських дій. У неї є ділові партнери.

Грошей у жодному банку не брала і жодного відношення до продажу приміщень ТЦ «Європа» вона не має. Відповідач негативно висловилась про позивача також вказавши слово блазні.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнала, та пояснила, що «Фейсбук» є соціальною мережею для поєднання друзів, а не є засобом масової інформації, у його статуті не передбачено відповідальності за те, що людина поділилася думками.

Вона заперечує сам факт поширення таких слів і не визнає що це її пост. На вказане число, чи на інші числа у неї подібних поширень інформації немає.

За адресою вказаній в позовній заяві це її сторінка. В соціальній мережі у неї багато друзів, вона була журналіст. Вона не може оцінювати це фейкове повідомлення, однак з тексту очевидно, що хтось намагався висловити свою думку або зачепити особу якої стосується викладена інформація. Відповідати за те, що є у неї на сторінці вона не може, оскільки сторінку можуть зламати, місяць тому у неї було зламано сторінку і були посилання на якісь відео. Можливо інформація і була на її сторінці, можливо зламали сторінку, а потім забрали. Вона поширеної інформації не бачила, і не видаляла. З мобільного телефону не можливо зробити копію, щоб було видно на якій саме сторінці було викладено інформацію, можливо вказану інформацію виготовлено в редакторах.

Після надання вказаних пояснень в наступні судові засідання відповідач не зявлялася, а подала заяву про розгляд справи у її відсутності. (а/с 86)

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона у 2008 році купила приміщення в ТЦ «Європа» у ОСОБА_4. У неї є договір дарування. ОСОБА_1 жодної участі у цьому не брала.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 13 жовтня 2016 року коли відбувалося віче відповідач виставила на своїй персональній сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» пост, в якому була компрометуюча неправдива та негативна інформація, і яка спричинила моральні страждання її матері, з якого вона на мобільному телефоні зробила копію. Вона прочитала пост з інформацією в той момент коли вони знаходилася у автомобілі подруги у присутності народного депутата ОСОБА_15, була присутня її матір. Вона написала відповідачці щоб та готувалася до суду. Пізніше пост був видалений. На даний час відповідач змінила фото профілю. Відповідачем після видалення інформації було написано що її пост десь пропав. Матір схвилювала поширена інформація, поступали думки від друзів, погіршилося самопочуття, декілька днів вона знаходилася у стресовому стані. До цього випадку вона вели переписку з відповідачем через додаток «месенджер», як з депутатом міської ради, оскільки є теж депутатом міської ради. Велася ділова переписка стосовно роботи в міській раді. Після цього випадку вона видалила відповідача із своїх друзів.

Свідок ОСОБА_13 пояснив що віче було скликано незаконним звільненням тренерів, багато громадян м. Коломиї було обурено звільненням. Він був голова батьківського комітету вони проводили збори і домовилися що підуть на віче і люди прийшли добровільно. У «Фейсбуці» на сайті «Типова ОСОБА_9» про Базюк була поширена негативна інформація. Він читав і бачив.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона у «Фейсбуці» прочитала пост відповідача ОСОБА_3 про те, що віче у 13 жовтні місяці 2016 року збиралося за гроші, мітинг був проплачений. Цю інформацію поширила відповідач у «Фейсбук» група ОСОБА_9. Згадувалося про Базюк, що вона потурає євреям. Пост був образливого характеру. Насправді було не так, це було бажання громади міста висловити своє невдоволення роботою міської ради, там були не тільки спортсмени але і пайовики ОК «Аквамарин» До мікрофона вона дійшла вільно та виступила. З міської ради нікого не було, хоча їх запрошували. І не було таких кого б не допустили до мікрофона. Вона подзвонила до пайовички, ОСОБА_16 а та роздзвонювала людям. Люди 11 років як оплатили за житло, а документів на нього не отримали. Щоб комусь проплачували вона такого не бачила.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона поверталася автомобілем із санаторію м. Верховини, разом із народним депутатом ОСОБА_6, позивачем, та дочкою позивача ОСОБА_8, яка повідомила, що у «Фейсбуці» поширена інформація, що її матір ОСОБА_1 займалася незаконним продажем нерухомості, та інша інформація, яка принижувала її гідність. Позивачу стало неприємно. Вона почервоніла, піднявся тиск. Тамара зробила скріншот інформації поширеної ОСОБА_3, яка була у неї в друзях, та написала їй що вони будуть подавати позов у суд за неправдиві інформацію. Це було близько 13 жовтня 2016 року ввечері, вони поверталися із Верховини. У фейсбуці Санцецька виставила запис про її маму по ТЦ «Європа».

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона через ОСОБА_4 придбала магазин у ТЦ «Європа», у неї договору купівлі продажу немає, так як ОСОБА_4 брав кредит у банку, і заставив їхні магазини у банку.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона є підприємцем у ТЦ «Європа», вона біля 10 років назад вона уклала договір з ОСОБА_4 про те, що він зичив у неї гроші, а насправді вона викупляла у нього приміщення, і щомісячно мала виплачувати. На даний час вона не має ніякого правовстановлюючого документу. Ті кому подаровано приміщення, то ці договори не дійсні. Про позивача ОСОБА_1 вона дізналася і познайомилася з нею уже після того, як уклала договір з ОСОБА_4 десь через 3-4 роки.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо, що ТЦ «Європа», знаходиться у приміщенні по вул. Сагайдачного, 5 приміщенні коледжу «Права і бізнесу» Коледж придбав частину приміщення у РДА Коломийського району. В числі покупців позивач не була, а частину придбав її чоловік. Пять підприємців мають правоустановлюючі документи, а по решта підприємців справи знаходиться в судах. Позивач не має жодного відношення до продажу підприємцям приміщень коледжу «Права і бізнесу».

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона у кредит у ОСОБА_4 придбала магазин №5 у приміщенні по вул. Сагайдачного, 5, що в м. Коломия. З позивачем з цього приводу вона ніяких стосунків не мала. На даний час вона документів на приміщення не має, а судиться з ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на своїй особистій сторінці у соціальній мережі «Facebook» 13 жовтня 2016 року близько 20 год. поширила для невизначеного кола осіб, шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» інформацію наступного змісту:

«Коротко про сьогоднішнє віче». Перше - збирала його Шанувальниця коломийської синагоги ОСОБА_1. Так саме та Базюк, яка нібито заступилась за людей з ТЦ «Європа», хоча сама була причетна до продажу підприємцям площ про 70-100 тис баксів і без документів. Гроші банку вони з ОСОБА_4 не повернули, а потім ще й вбирались в костюми дідів морозів. Словом, блазні. Друге - людям відверто брешуть, буцім спортивну школу закривають, насправді ж відкривають ще одну. Так-так, в ОСОБА_9 буде три спорт школи і нема в цьому нічого поганого. Третє - добра частка «мітингувальників» були проплачені. на власні вуха почула розмову підлітків про оплату і умови перебування серед протестуючих. їх видавали за учнів ДЮСШ, насправді ж спортивного в них хіба кросівки абібас. Останнє - нардеп ОСОБА_6. Ну тут уже нема слів одні матюки. Словом то все танці блаженних. Не ведіться, друзяки.»

Факт поширення інформації саме ОСОБА_3 та її недостовірність підтверджується копією сторінки з поширеною інформацією, та наведеними поясненнями свідків, які спростували факти вчиненння позивачем аморальні вчинків, схильність до шахрайства та маніпуляції громадською думкою шляхом підкупу учасників масових заходів, про що було вказано у поширеній відповідачем інформації. (а/с 8)

Факт поширення інформації для невизначеного кола осіб підтверджується великою кількість (126) спільних друзів відповідача ОСОБА_3 та дочки позивача ОСОБА_21. (а/с 37-42)

Відповідач ОСОБА_3, яка заперечила свою причетність до поширення вказаної інформації, подала суду заяву, (а/с 86) що на її сторінці соціальної мережі «Фейсбук» вказаного оголошення не було, і що нею буде подано підтверджуючі письмові докази, суду так і не надала жодних спростовуючих доказів, хоча після поданої нею вказаної заяви неодноразово у судових засіданнях оголошувалися перерви, та направлялися їй повідомлення про виклик до суду, які вона отримувала.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне визнати недостовірною, та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 поширену ОСОБА_3 в мережі інтернет на особистій сторінці у соціальній мережі «Facebook» 13 жовтня 2016 року інформацію «Так саме та Базюк … хоча сама була причетна до продажу підприємцям площ по 70-100 тис баксів і без документів. Гроші банку вони з ОСОБА_4 не повернули…» та «…добра частка «мітингувальників» були проплачені, на власні вуха почула мову підлітків про оплату і умови перебування серед протестуючих.», та з метою захисту порушеного права позивача, а також враховуючи роз'яснення наведені Пленумом Верховного Суду України в п. 24 та 25 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» за № 1 від 27 лютого 2009р. зобовязати ОСОБА_3 спростувати вище зазначену інформацію, шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомлення з наступним текстом:

«Спростування (заголовок). Спростовую поширену мною в пості від 13 жовтня 2016 року недостовірну інформацію. Мої твердження про причетність ОСОБА_1 до продажу приміщень в ТЦ «Європа» підприємцям по 70-100 тисяч доларів США без документів, в тому числі і про неповернення нею грошей за дане приміщення банку, а також про підкуп нею мітингувальників на віче 13 жовтня 2016 року не відповідають дійсності.»

У відповідності з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи ( п. 4) ч.2 ст. 23 ЦК України).

Суд вважає, що поширивши вказану недостовірну інформацію відповідач порушила честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, яка є головою Коломийської міської організації «Радикальної партії ОСОБА_5», що є загальновідомим фактом та спричинила їй моральну шкоду, яка проявилася в перенесених нею моральних стражданнях, з приводу поширеної недостовірної та негативної інформації.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди суд виходить з характеру, глибини і тривалості страждань, переживань та хвилювань позивача.

На підставі наведеного, ст. ст. 297, 299, 1167 ЦК України, та керуючись ст. ст. 84, 88, 213 -215, 223, 294 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Визнати недостовірною, та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутаціюОСОБА_1 поширена ОСОБА_3 в мережі інтернет на особистій сторінці у соціальній мережі «Facebook» 13 жовтня 2016 року інформацію «Так саме та Базюк … хоча сама була причетна до продажу підприємцям площ по 70-100 тис баксів і без документів. Гроші банку вони з ОСОБА_4 не повернули…» та «…добра частка «мітингувальників» були проплачені, на власні вуха почула мову підлітків про оплату і умови перебування серед протестуючих.»

Зобовязати ОСОБА_3 спростувати вище зазначену інформацію, шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомлення з наступним текстом:

«Спростування (заголовок). Спростовую поширену мною в пості від 13 жовтня 2016 року недостовірну інформацію. Мої твердження про причетність ОСОБА_1 до продажу приміщень в ТЦ «Європа» підприємцям по 70-100 тисяч доларів США без документів, в тому числі і про неповернення нею грошей за дане приміщення банку, а також про підкуп нею мітингувальників на віче 13 жовтня 2016 року не відповідають дійсності.»

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди, та судові витрати, а саме 750 грн. потрачених на правову допомогу, та 1929 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Димашок В. П.