АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року

в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі - ТОВ «Порше Мобіліті»), з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 20 квітня 2017 року, звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Під час провадження в суді першої інстанції представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, із забороною відповідачці та третім особам вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації транспортного засобу на інших осіб, із передачею спірного транспортного засобу на відповідальне зберігання позивачеві, із доставкою транспортного засобу для зберігання на спеціально обладнаний майданчик.

В обґрунтування представник позивача зазначав, що відповідачка впродовж більш ніж пів року не виконує взяті на себе зобов'язання, згідно кредитного правочину та всіляко затягує судовий розгляд справи по суті, у зв'язку з чим існує реальна загроза відчуження спірного рухомого майна або його пошкодження при експлуатації, до вирішення справи по суті, що унеможливить виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в задоволенні заяви ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для справи, заставодержатель просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою задовольнити заяву про забезпечення позову по справі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом позову, ТОВ «Порше Мобіліті» просить звернути стягнення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмету застави.

Обґрунтовуючи зміст заяви, позивач зазначав, що зобов'язання відповідачки перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50011648 від 03 лютого 2014 року забезпечено договором застави № 50011648 від 13 лютого 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тюріною В.Б., зареєстрованим в реєстрі за № 224, згідно з умовами якого відповідачка надала в заставу автомобіль марки Volkswagen, модель СС з об'ємом двигуна 1 968 куб. см., 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3, що належить останній на праві власності (а.с.9).

Отже, відповідно до справи, між сторонами існує спір, пов'язаний з невиконанням відповідачкою умов договору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України накладення арешту на майно є одним із видів забезпечення позову.

Враховуючи викладене а також характер виниклих між сторонами правовідносин та обсяг долучених до справи доказів, колегія суддів визнає поспішними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.

Наявність заборони на відчуження предмету застави не позбавляє позивача права звернутися у суд з заявою про забезпечення позову у спосіб, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України у випадку, коли існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід постановити ухвалу нового змісту про часткове задоволення заяви й забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, із забороною ОСОБА_1 та третім особам вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації транспортного засобу на інших осіб.

Між тим, забезпечення позову шляхом передачі спірного транспортного засобу на відповідальне зберігання позивачеві, із доставкою транспортного засобу для зберігання на спеціально обладнаний майданчик, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України видом забезпечення позову є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, в той час як у заяві ставиться питання про передачу на відповідальне зберігання автомобіля саме позивачеві.

Отже, в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК Українипозивач є стороною спору, а тому виступати третьою особою не може, у зв'язку з чим колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині передачі спірного транспортного засобу на відповідальне зберігання позивачеві, із доставкою транспортного засобу для зберігання на спеціально обладнаний майданчик.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року скасувати.

Постановити по справі ухвалу нового змісту, якою заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, із забороною ОСОБА_1 та третім особам вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації транспортного засобу на інших осіб.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 242/838/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7330/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.