Справа № 212/665/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Колочко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Деменко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Покровської районної в місті ОСОБА_3 ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користуватися житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на праві приватної власності йому належить квартира АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрована його дочка ОСОБА_2, яка в квартирі не проживає, має інше житло, при цьому на неї нараховуються комунальні платежу, які вона не оплачує, що ставить позивача, який є пенсіонером, у скрутне матеріальне становище. Крім того, зазначив, що реєстрація відповідача в спірній квартирі, унеможливлює здійснення відповідачем права користування цією квартирою в повній мірі. Добровільно відповідач відмовляється від зняття з реєстрації, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги визнав з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Крім того, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, вона також зареєстрована за іншою адресою за місцем проживання її матері.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила суду, що дійсно за вказаною в позовній заяві адресою не мешкала жодного дня, особистих речей не має в цій квартирі, зареєстрована за іншою адресою, де і проживає, однак вважає, що зняття її з реєстрації в квартирі позивача зачіпає її інтереси як власника іншої квартири, яка була продана позивачем, коли вона ще не досягла повноліття.

Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ОСОБА_3 ради в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 (Тухачевського) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору дарування від 04.031999, копією договору дарування від 23.11.2016, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-10).

Згідно відомостей, наданих Виконкомом Покровської районної у місті ОСОБА_3 ради за № 7/26-1808 від 19.04.2017, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 52, ).

Відповідно до відомостей, наданих Відділом реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_6 районної у м. Кривому Розі ради за № 1446 від 06.04.2017, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані, зокрема ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 53).

Відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку № 50 по вулиці Е.Фукса (Тухачевського), затвердженим ТОВ «Житлокомцентр». Зазначений акт підтверджує обставину непроживання відповідача ОСОБА_7 з 1999 року по теперішній час, а саме на час складання акту 21 жовтня 2016 року (а.с. 20).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожний окремо, показали, що вони являються сусідами позивача, знали відповідача ще дитиною, яка після розлучення батьків, виїхала проживати з матірю, останній раз бачили її приблизно в 1999-2000 роках ще маленькою дитиною, в спірній квартирі відповідач не проживає, особистих речей не має, у позивача вже інша сімя, а відповідач це дитини від першого шлюбу.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Крім того, відповідач в судовому засіданні не оспорювала факт її не проживання в спірній квартирі.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири ОСОБА_1 на праві приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні як колишнього члена сімї власника, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 197, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Покровської районної в місті ОСОБА_3 ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користуватися житловим приміщенням, задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування належною йому квартирою № 16 в будинку № 50 по вулиці Е. Фукса (Тухачевського) в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою № 16 в будинку № 50 по вулиці Е. Фукса (Тухачевського) в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 липня 2017 року.

Суддя: О. В. Колочко