Справа № 683/1856/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до дослідного господарства «Самчики» про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з означеним позовом та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що рішенням загальних зборів відділку «Ладиги» дослідного господарства «Самчики» с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області від 28 липня 1993 року йому було продано будинок, розташований по АДРЕСА_1. Згідно акту комісії, створеної директором дослідного господарства «Самчики» від 30 листопада 1993 року зазначений будинок був оцінений в 1 200 000 рублів. Зазначає, що він повністю виплатив кошти за будинок і з липня 1993 року по даний час проживає в ньому, однак через відсутність у відповідача правовстановлюючого документу на житловий будинок, договір не було посвідчено нотаріально. Рішенням виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району від 20 березня 1994 року йому було виділено в користування земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування зазначеного житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач - дослідне господарство «Самчики», яке було належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини його неявки не повідомило.

Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з липня 1993 року і по даний час проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1. Зазначений житловий будинок він придбав за 1 200 000 рублів у відповідача, що підтверджується рішенням загальних зборів працівників відділку «Ладиги» дослідного господарства «Самчики» с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області від 28 липня 1993 року, актом про проведення оцінки від 30.11.1993 року. В нотаріальному порядку договір купівлі-продажу зазначеного будинку посвідчено не було через відсутність у відповідача правовстановлюючого документу на нього.

В подальшому ОСОБА_1 було передано в користування земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування зазначеного житлового будинку та 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району від 20 березня 1994 року.

Згідно записів погосподарської книги Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району за 1991-1995 роки житловий будинок АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Ладигівської сільської ради №73 від 23 січня 2017 року.

За повідомленням Державного підприємства «Дослідне господарство «Самчики» Хмельницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії агарних наук України» №3 від 23 січня 2017 року та №47 від 18 травня 2017 року будівля, яка була продана ОСОБА_1 в 1993 році по АДРЕСА_1 на балансі в даному Державному підприємстві не рахується.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК

набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів спірним будинковолодінням і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, п.9,11, 13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до дослідного господарства «Самчики» про визнання права власності за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: