Справа № 510/499/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

В складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Відповідачка у попереднє судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач на попередній розгляд справи не зявився, направив до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: оригінал свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, 08.02.1987 р., прізвище дружини після укладення шлюбу «Домну», серія ІІІ-ЖД № 313788; копія паспорту ОСОБА_1

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 31.12.1991 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який був зареєстрований Ренійським районним виконавчим комітетом відділу ЗАГС, актовий запис № 225. Після укладання шлюбу прізвище відповідачки було змінено на «Домну». На момент звернення із позовом до суду про розірвання шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не має.

Позивач у позовній заяві зазначив, що сумісне життя з відповідачкою не склалося, подружні стосунки вони не підтримують тривалий час. Позивач не бажає зберегти шлюб, оскільки за час спільного проживання переконався, що у них не має спільних інтересів, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Добровільно відповідачка розірвати шлюб не має бажання.

Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 130, 174, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.110-114 Сімейного кодексу України, -

В и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31.12.1991 р. у Ренійському районному виконавчому комітеті відділу ЗАГС, актовий запис № 225 - розірвати.

3. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити «Домну».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін