Номер провадження: 22-ц/785/3542/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та

представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Посилаючись на те, що з вересня 2015 року по березень 2016 року ОСОБА_3 працював в банку на посаді водія охоронця - інкасатора у відділенні №55 за адресою: м.Одеса вул.Щорса, 125.

У грудні 2015 року банком було зафіксовано нестачу грошових коштів в іноземній валюті, однак причину та винну особу за данним фактом встановлено не було. В наступному позивач зясував, що з грудня 2015 року по березень 2016 року з нього на користь відповідача постійно списувались грошові кошти із зарплатного рахунку на погашення неіснуючої кредитної заборгованості. У звязку з чим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти на підставі правових підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, раніше у судових засіданнях заперечував проти позову вказуючи на те, що позивач знаходився у трудових відносинах з банком, стягнуті кошти стосувалися нестачі, виявленої в результаті неналежного виконання обовязків трьох інкасаторів, загальну суму було розподілено між ними, оскільки вони несуть повну матеріальну відповідальність.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до апеляційного суду позивач по справі ОСОБА_3 не з'явився, але про розгляд справи він був сповіщений належним чином. Крім того, його інтереси представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка позивача до суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому розглядові справи та у доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено трудовий договір №6966396, відповідно до якого позивач був прийнятий на посаду водія-інкасатора-охоронця ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 38-42).

04.09.2015 року, сторони уклали договір про повну матеріальну відповідальність №DOG6966396, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності або схоронності та зберігання переданих цінностей (а.с. 43-45).

15.12.2015 року між відповідачем та членами колективу (бригади) в особі керівника колективу (бригадира) ОСОБА_6 було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого колектив (бригада) бере на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для виконання комплексу робіт з інкасації банкоматів, терміналів, відділень банку та здійснення міжбанківських перевезень згідно з маршрутними листами та заявками (а.с. 46-48).

На підставі висновку служби безпеки банку від 29.12.2015 року за №ZAKL-2015/1-7243821 встановлено, що при інкасації відділення №30 (м.Одеса вул.Жуковського, 2) було виявлено відсутність сейф пакета для підкріплення відділення з грошовими коштами у розмірі 7 600 доларів США та 800 Євро.

Нестачу грошових коштів в солідарному порядку по 2533,34 доларів США та по 266,67 Євро розподілено на трьох інкасаторів та відкрито рахунки з дебіторської заборгованості 3552* у доларах США та 3552* в євро на водіїв-інкасаторів-охоронців співробітників Південного ГРУ ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 (а.с. 49-52).

Наказом від 23.03.2016 року за порушення трудової дисципліни ОСОБА_8 було звільнено з роботи.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 посилається на ст. 1212 ЦК України відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що сторони перебували у трудових відносинах та позивач ніс повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому майна, дійшов до висновку, що до спірних правовідносин не можливо застосувати вимоги ст.1212 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» списаних з рахунку позивача грошових коштів, як таких, що були безпідставно набуті.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Оскільки у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини 1 статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу (постанова Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року №6-88цс13).

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_9