Провадження № 2/522/7856/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Приморський районний суду м. Одеси у складі:

головуючого-судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом знесення самочинних споруд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зобовязання за власний рахунок знести самовільну споруду до квартири АДРЕСА_1 та демонтувати самочинно прокладені інженерні мережі, що проведені до цієї споруди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідач самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування між зовнішніми капітальними стінами своєї квартири АДРЕСА_2 та її квартири № 17-б в будинку № 17 по Лідерсовському бульвару в м. Одесі, та на цій земельній ділянці самовільно збудувала прибудову до своєї квартири упритул до зовнішньої капітальної стіни її квартири, що в свою чергу позбавляє її можливості обслуговування зовнішньої капітальної стіни її квартири, призводить до руйнування цієї стіни та створює загрозу конструктивної цілісності будинку та пожежну небезпеку й порушує її право власності та право на безпечне володіння та користування належною їй квартирою.

11.07.2017 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна: 13682837, що належить на праві власності ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; та на ј частину квартири №15 в будинку №17 в м.Одесі по Лідерсовському бульвару в м.Одесі , реєстраційний номер майна: 136339912, що належить ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що відповідач самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування між зовнішніми капітальними стінами своєї квартири АДРЕСА_2 та її квартири № 17-б в будинку № 17 по Лідерсовському бульвару в м. Одесі, та на цій земельній ділянці самовільно збудувала прибудову до своєї квартири упритул до зовнішньої капітальної стіни її квартири, що в свою чергу позбавляє її можливості обслуговування зовнішньої капітальної стіни її квартири, призводить до руйнування цієї стіни та створює загрозу конструктивної цілісності будинку та пожежну небезпеку й порушує її право власності та право на безпечне володіння та користування належною їй квартирою.

Факт самовільного захоплення відповідачем земельної ділянки загального користування підтверджується протоколом огляду місця пригоди від 16.06.2016 року, здійсненого в рамках кримінального тпровадження№0011748 за ч. 3 ст. 197-1, ст. 365 КК України, матеріалами інвентарних справ, а також відповіддю Департаменту комунальної власності ОМР від 15.09.2016 року №01-19/2385-09-03, в якій зазначено, що земельна ділянка за вищевказаною адресою не надавалась у користування та не передавалась у власність ОСОБА_2.

Згідно інформації, яка знаходиться у вільному доступі реєстру дозвільних документів ДАБІ України, самочинне будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_4 Л.В. здійснено під приводом реконструкції частини квартири №15 по Лідерсовському бульвару, 17 в м.Одесі, про що свідчать подані відповідачем декларації про початок будівельних робіт ОД №77 та про готовність обєкта до експлуатації ОД №19.

Таким чином, виникли обґрунтовані ризики, що ОСОБА_2, намагаючись уникнути можливого виконання рішення суду в даній справі, під виглядом реконструкції належної їй ј частини квартири №15 по Лідерсовському бульвару, 17 здійснить реєстрацію права власності на самочинну прибудову до квартири АДРЕСА_5, яка побудована на земельній ділянці, що належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Враховуючи, що предметом даного спору є знесення самовільної добудови до квартири АДРЕСА_6, будівництво якої під приводом реконструкції іншої квартири завершено, невжиття заходів забезпечення даного позову дозволить ОСОБА_2 безперешкодно здійснити реєстрацію права власності на самочинну споруду із подальшим її відчуженням, що призведе до втрати землі комунальної власності, надзвичайно ускладнить відновлення прав територіальної громади і прав позивача особисто, а також унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не наведено суду вмотивованих доказів, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом знесення самочинних споруд.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко