Справа № 214/7086/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по даній справі від 20 березня 2017 року, в якій вона просить переглянути та скасувати вказане рішення.

В обґрунтування заяви наводить наступне. З даним рішенням не згодна, оскільки обставини справи встановленні не у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і доказів, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Із даної норми випливають дві умови. Перша, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин. З приводу даної умови пояснює наступне. Вона, відповідачка є матірю двох дітей: доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_1, після народження якої отримала статус матері одиначки та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких виховує та піклується за якими одноособово, оскільки в 2013 році розлучилася з батьком свого старшого сина. Останній не приймає участі в вихованні спільної дитини та матеріальної допомоги не надає. Про розгляд даної цивільної справи призначений на 20.03.2017 року, була повідомлена шляхом СМС-повідомлення через мобільного оператора та мала намір зявитися на дане судове засідання для надання до суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, але на передодні захворіла її молодша донька Ольга, а оскільки, як наголошувалось раніше вона одноособово піклуюся за нею, то не мала фізичної можливості зявитися до суду в судове засідання призначене на 20.03.2017 року або подати заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки також мала заперечення на даний позов. Стосовно другої умови вважає, що є наявні докази та відомості, які мають істотне значення для справи. Серед яких це пропущення позивачем строку позовної давності для предявлення даного позову. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Умовами укладеного договору передбачено повернення кредиту щомісячними платежами. Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи останній платіж був здійснений 07.11.2013 року, що є початком перебігу строку позовної давності. Вважає, що таким чином, строк позовної давності терміном в три роки для банку сплинув 08.11.2016 року, проте з позовом банк звернувся до суду лише 06.12.2016 року, не зазначивши поважних причин пропуску строку і не ставив питання про його поновлення. Також, згідно розрахунку заборгованості наданого банком вбачається списання з карткового рахунку грошових сум в рахунок погашення заборгованості, а саме: 12.06.2014 року в сумі 49,52 гривні та 08.12.2015 року в сумі 146,15 гривень. Вважає, що дані списання грошових коштів не є перериванням строку позовної давності в розумінні ст. 264 ЦК України та не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідно до позиції ВСУ висловленої в постанові від 09.11.2016 року у цивільній справі № 6-2170цс16, вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Також, дана правова позиція висловлена ВСУ у своїй постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс15 з розгляду аналогічної справи де ВСУ зауважив, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про переривання строку позовної давності, керуючись лише наданим банком розрахунком, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу особисто Відповідачем та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій

Відповідачка у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача до суду не прибув, подавши заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. В даній заяві представник позивача висловив думку про те, що рішення суду є обґрунтованим, підстав для скасування заочного рішення не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що маються підстави для скасування заочного рішення. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Визначаючи можливість розгляду справи в заочному порядку, суд 20 березня 2017 року виходив з того, що відповідачка належно повідомлена про час та місце розгляду справи, так як в матеріалах справи мається довідка про доставляння їй СМС-повідомлення (а.с.37). При цьому, суду виходив, що такий спосіб повідомлення передбачений ст. 74 ЦПК України. Як вбачається з заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї свідоцтв про народження, витягу та рішення суду (а.с.50-53), відповідачка є матірю самостійно виховує двох дітей: доньку Ольгу, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 19 березня 2017 захворіла донька позивачки, тому позивачка мала можливості зявитися до суду в судове засідання призначене на 20.03.2017 року або подати заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки також мала заперечення на даний позов. Таким чином суд приходить до переконання, що відповідачка не зявилася до суду та не повідомила про причини неявки з поважної причини. Також відповідачка посилається на пропуск позивачем строків позовної давності. На переконання суду, зазначені обставини, наведені відповідачкою в заяві про перегляд заочного рішення, мають істотне значення для вирішення даної справи, так як в разі подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, можуть виникнути підстави для відмови у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 232, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі задовольнити.

Заочне рішення суду по даній справі від 20 березня 2017 року скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов