АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача, на обґрунтування якого зазначив, що 07 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 50010145, за яким остання для придбання автомобіля отримала кредит у розмірі 110 113.92 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 13440 доларів США та додатковий кредит 40 899.45 грн., що еквівалентно 4992 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою річних за користування кредитом.

10 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу за яким ОСОБА_1 передала позивачу у заставу автомобіль VW Polo А 05, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 199 куб.см., рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 157305.60 грн.

19 грудня 2014 року позивач спрямував відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту.

18 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис № 250 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за Договором у розмірі 254 383.38 грн.

31 березня 2015 року в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві щодо примусового стягнення на предмет застави на підставі вищевказаного виконавчого напису, на рахунок позивача було перераховано 254 383.38 грн. та 02 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Посилаючись на те, що з часу направлення вимоги про погашення заборгованості до моменту звернення стягнення на предмет застави минуло два місяці, та за умовами Договору сума кредиту, яка підлягає поверненню розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у Договорі, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачки заборгованість станом на 26 жовтня 2015 року 110581.21 грн.(4895.14 доларів США х 22.590 курс долара США відносно гривні) заборгованості за кредитом, 6325.25 грн. (110581.21 грн. х 9.90% х 208/360) заборгованості з процентів, 1998.62 грн. 3% річних на підставі частини 2 ст. 625 ЦК України, 12 000 грн. збитків, завданих витратами на правову допомогу, судові витрати. (а.с.1-7)

Відповідачка проти позову заперечувала. (а.с.88-93)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків залишено без задоволення. (а.с.146-154)

В апеляційній скарзі позивач посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення районного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд не звернув уваги на обставини та докази і дійшов помилкового висновку про відмову у позові. (а.с.158-167)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідачки ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були повідомлені належним чином про що у справі є докази. (а.с.205-207)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 50010145, за яким і Додатковою угодою остання для придбання автомобіля отримала кредит у розмірі 110 113.92 грн., що на дату укладення договору було еквівалентно 13440 доларів США та додатковий кредит 40 899.45 грн., що еквівалентно 4992 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 9.90% річних за користування кредитом. (а.с.8-20)

За пунктом 1.3 Загальних умов кредитування, які підписані ОСОБА_1 і є додатком до Кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених особливостей.

При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих Компанією, в українських гривнях відповідно до встановленого Сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору.

Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення.

Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентно тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанцією, збільшився більше, ніж на 2% (два відсотки), різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником.

Додатково Позичальник зобов'язується компенсувати Компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податку з доходів фізичних осіб (або іншого аналогічного податку), у зв'язку з виникненням у Позичальника доходу, пов'язаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятої Сторонами у Кредитному договорі, по відношенню до української гривні.

За пунктом 3.3, 3.6 Договору, позичальник зобов'язаний повернути Компанії у повному обсязі Суму кредиту та суму Додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу Позичальником (для фізичних осіб). У випадку повного дострокового повернення Кредиту Позичальник зобов'язаний повернути у повному обсязі Додатковий кредит (з урахуванням положень статті 3.4 Договору) разом з несплаченою сумою процентів та штрафних санкцій, якщо такі підлягають застосуванню. (а.с.8-21)

10 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу за яким ОСОБА_1 передала позивачу у заставу автомобіль VW Polo А 05, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 199 куб.см., рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2, заставною вартістю 157305.60 грн. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В.(а.с.22-25)

19 грудня 2014 року позивач спрямував відповідачці вимогу про дострокове повернення кредиту, яку ОСОБА_1 отримала 26 грудня 2014 року про що свідчить її підпис. При цьому, Кредитор визначив суму кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов пунктів 3.2, 3.3, 3.6, 8.3 вищевказаного Договору, що разом станом на поточну дату становило 254 383.38 грн., з яких: 184952.69 грн. дострокове повернення невиплаченої суми кредиту; 19889.77 грн. несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), 2954.45 грн. штрафу, 705 грн. витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, 45 881.47 грн. штрафу за порушення терміну повернення кредиту. (а.с.26-27)

18 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис № 250 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за Договором у розмірі 254 383.38 грн., з яких: 19889.77 грн. несплачених чергових платежів, 2954.45 грн. штрафу, 705 грн. витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, 45 881.47 грн. штрафу за порушення терміну повернення кредиту, 184952.69 грн. суми кредиту. (а.с.28)

31 березня 2015 року в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві щодо примусового стягнення на предмет застави на підставі вищевказаного виконавчого напису, на рахунок позивача було перераховано 254 383.38 грн. та 02 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у зв'язку із повним його виконанням боржником.(а.с.29-33, 94)

Вимога про дострокове повернення усієї суми кредиту із визначенням такої в розмірі: 184952.69 грн. суми кредиту, 19889.77 грн. несплачених чергових платежів, 2954.45 грн. штрафу, 705 грн. витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, 45 881.47 грн. штрафу за порушення терміну повернення кредиту була заявлена 19 грудня 2014 року, вказана заборгованість погашена 31 березня 2015 року. (а.с.8, 13, 26, 32)

При цьому, із зазначеної суми 154 430.11 грн. позивач зарахував в рахунок неповернутої суми кредиту, а 99 953.89 грн. на погашення поточної заборгованості, з якої: 3 682.30 грн. платіж у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за листопад 2014 року, 540.03 грн. і 513.92 грн. штраф та пеня за прострочення платежу за листопад 2014 року, 705 грн. інші витрати відповідно до Договору, 5614.46 грн. платіж у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за грудень 2014 року, 522.78 грн. і 570.73 грн. штраф та пеня за прострочення платежу за грудень 2014 року, 6692.47 грн. у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за січень 2015 року, 7431.99 грн. у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за лютий 2015 року, 604.80 грн., 4200 грн., 47507.20 грн. і 21368.21 грн. зазначені як інші витрати відповідно до Договору. (а.с.132-133)

В суді апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_3 пояснив, що інші витрати пов'язані зі збитками відповідача під час виконання вищевказаного Договору про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

Визначення позивачем суми 154 430.11 грн. на погашення остаточної кредитної заборгованості шляхом зарахування у березні-квітні 2015 року платежів в розмірі 3 682.30 грн. платіж у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за листопад 2014 року, 540.03 грн. і 513.92 грн. штрафу та пені за прострочення платежу за листопад 2014 року, 5614.46 грн. платіж у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за грудень 2014 року, 522.78 грн. і 570.73 грн. штрафу та пені за прострочення платежу за грудень 2014 року, 6692.47 грн. у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за січень 2015 року, 7431.99 грн. у повернення кредиту та сплати процентів на погашення платежу за лютий 2015 року, колегія суддів визнала безпідставним, оскільки вказані суми вже були зазначені у вимозі позивача про дострокове повернення кредиту від 19 грудня 2014 року та виконавчому написі нотаріуса від 18 лютого 2015 року в частині визначення суми дострокового повернення несплаченої суми кредиту, чергових платежів, процентів та штрафу.

Зарахування позивачем до інших витрат - 73 680.21 грн. (74385.21 грн. - 705 грн. за виконавчим написом) суперечить виконавчому напису нотаріуса від 18 лютого 2015 року за яким вказана сума була складовою суми на погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Тому, такий розрахунок позивача суперечить умовам укладеного сторонами Договору, виконавчого напису нотаріуса від 18 лютого 2015 року оскільки призводить до штучного збільшення заборгованості, яка погашена відповідачкою сплатою 31 березня 2015 року суми в розмірі 254 383.38 грн. Нарахування позивачем заборгованості і процентів за користування кредитом за період з 31 березня до 26 жовтня 2015 року, є безпідставним.

Встановивши, що предметом заявлених вимог позивача є стягнення із відповідачки курсової різниці та нарахованих на останню додаткових нарахувань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків, а тому, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/6231/2017

Унікальний номер 752/19942/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Плахотнюк К.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.