РІШЕННЯ

іменем України

(вступна та резолютивна частина)

05 липня 2017 рокуСправа №451/850/17
Провадження № 2/451/432/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Лозової Х.І.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_2 із вимогами, відповідно до яких, просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 160,8м.кв, що знаходиться по вулиці Лісова,19 у с.Бабичі Радехівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на обставини, що він є власником земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по вулиці Лісова,19 у с.Бабичі Радехівського району, яка передана йому для будівництва індивідуального житлового будинку.

У 2014 році позивач на зазначеній земельній ділянці самочинно збудував житловий будинок, оскільки на момент початку робіт не отримав належного дозволу, що дає право виконувати будівельні роботи.

У подальшому, під час оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок виявилося, що нерухомість ним зведена без належної на це дозвільної документації.

Також позивач зазначає, що житловий будинок, хоча і зведено без відповідних дозвільних документів, однак у відповідності до будівельних норм та розташований такий на належній йому на праві власності земельній ділянці і без порушення її цільового призначення, від так просить визнати його власником споруди.

Представник позивача вимоги підтримав та у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні зазначеним у позові (а.с.2-3). Вимоги просить задоволити.

Представник відповідача, надавши суду заяву із визнанням вимог, просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с.14).

На підставі наведеного, відповідно до вимог ч.4 ст.130 і ст.174 ЦПК України та із врахуванням позиції щодо цього сторони, судом вирішено питання про ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобовязана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по вулиці Лісова,19 у с.Бабичі Радехівського району та, яка передана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.6).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

Як зазначив Верховний Суд України у своєму рішенні, слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.

У даному випадку, судом констатовано, що самочинно збудовану житлову будівлю загальною площею 160,8 м.кв, що розташована по вулиці Лісова,19 у с.Бабичі Радехівського району, хоча і зведено без належних на це дозволів, однак таку можливо надійно і безпечно експлуатувати (а.с.17-22), тобто суд вважає, що конструктивні елементи в цілому придатні до експлуатації, відповідно порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного та рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» №6 від 30.03.2012 року, на підставі аналізу представлених суду доказів щодо розташування будівлі та позиції органу місцевого самоврядування, викладеної у повідомленні за №260 від 05.07.2017 року, суд приходить до висновку, що самовільно збудована житлова будівля не порушує прав суміжних землекористувачів чи прав інших осіб, в тому числі і сільської ради, а тому суд у відповідності до п.5 ст.376 ЦК України вважає вимогу ОСОБА_2 правомірною, відтак наявні підстави для задоволення обґрунтованого позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне із відповідача стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,130,209-212,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №19 по вулиці Лісова у с.Бабичі Радехівського району Львівської області, загальною площею 160,8 м.кв.

Стягнути із Вузлівської сільської ради Радехівського району (Львівська обл., Радехівський район, с.Вузлове) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 понесені ним судові витрати в сумі 3116 гривень 04 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_3