АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 753/6022/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7375/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає задоволенню виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-50/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року заяву ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає задоволенню виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-50/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою задовольнити заяву та визнати виконавчий лист № 2-4257/09 виданий Дарницьким районним судом міста Києва на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12.10.2012 таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано ті обставини, що банк скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 1, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника» та звернувся до Господарського суду Київської області із заявою з грошовими вимогами до боржника за договором про відкриття кредитної лінії №389, які були визнані Господарським судом Київської області, включені до реєстру вимог кредиторів боржника та визнані погашеними. Таким чином грошове зобов'язання ТОВ «Сіріус Плюс» перед ПАТ "Український ПрофесійнийБанк" припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи. Оскільки вимоги банку вже погашені у справі про банкрутство, то відповідно до положень статей 559, 598, 609 ЦК України є правові підстави стверджувати, що у майнового поручителя припиняється обов'язок сплати заборгованості, яка випливає з договору поруки. З урахуванням того, що обов'язок боржника - ОСОБА_4 за виконавчим листом виданим відповідно до рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12.10.2012 є припиненим, тому виконавчий лист визнається таким, що не підлягає виконанню, оскільки у боржника вже відсутній обов'язок погашати заборгованість за юридичну особу, що ліквідована.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ПАТ «Український професійний банк» - Шабліовська В.В. - заперечувала, просила ухвалу суду залишити без змін. ТОВ «Сіріус плюс» в судове засідання не з'явилось, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-50/12, суд першої інстанції виходив із того, що ліквідація боржника ТОВ «Сіріус Плюс» не свідчить про припинення зобов'язання поручителя ОСОБА_4, оскільки право на стягнення з поручителя ОСОБА_4 заборгованості було реалізоване кредитором ПАТ "Український професійний банк" до ліквідації боржника ТОВ «Сіріус Плюс».

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» про стягнення заборгованості. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» солідарно з ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» заборгованість по договору про відкриття кредитної лінії № 389 від 01.06.2007 в сумі 1 614 910,43 грн. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» солідарно з ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» судовий збір в сумі 1 700,00 грн., витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 630,00 грн. (а.с. 221-224 том 1, а.с. 19-20 том 2). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29 травня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року залишено без змін (а.с. 84-85 том 2).

На підставі заяви представника позивача від 13 лютого 2013 року судом видано чотири виконавчі листи, які отримані представником позивача в приміщенні суду 15 лютого 2013 року (а.с. 25 том 2).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31 серпня 2016 року ліквідовано юридичну особу банкрута Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» та зобов'язано державного реєстратора та орган державної статистики провести державну реєстрацію припинення юридичної особи та виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» з Єдиного реєстру юридичних осіб. Вимоги Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» у розмірі 3 183 615,30 грн. вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (а.с. 107111 том 2).

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-50/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що зобов'язання ТОВ "Сіріус плюс" перед ПАТ "Український професійний банк" щодо сплати всіх грошових коштів на загальну суму 3 183 615 грн. 30 коп. були визнані погашеними та припинені згідно з ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2016 про ліквідацію ТОВ "Сіріус плюс" - справа №911/4091/15, а тому обов'язок поручителя ОСОБА_4 за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року є також припиненим, а сам виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Перевіряючи доводи скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів приходить до наступного:

Згідно із частинами другою, четвертою статті 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У справі, яка переглядається, судовим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, установлено порушення зобов'язання боржником ТОВ "Сіріус плюс" та стягнуто солідарно з ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус плюс» заборгованість по договору про відкриття кредитної лінії № 389 від 01.06.2007 в сумі 1 614 910,43 грн. заборгованості за кредитним договором.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Встановивши при розгляді справи, що право на стягнення з поручителя ОСОБА_4 заборгованості по договору про відкриття кредитної лінії № 389 від 01.06.2007 було реалізоване кредитором 18 травня 2009 року шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду якого ухвалено судове рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 12 жовтня 2012 року про стягнення цієї заборгованості з поручителя, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ліквідації боржника ТОВ "Сіріус плюс" згідно ухвали Господарського суду Київської області від 31 серпня 2016 року не свідчить про припинення зобов'язання поручителя ОСОБА_4, так як право на стягнення з поручителя ОСОБА_4 заборгованості було реалізоване кредитором ПАТ "Український професійний банк" до ліквідації боржника ТОВ «Сіріус Плюс».

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що вимоги банку вже погашені у справі про банкрутство, то відповідно до положень статей 559, 598, 609 ЦК України у поручителя припиняється обов'язок сплатити заборгованість, який випливає з договору поруки, були предметом перевірки судом першої інстанції, їм надана належна правова оцінка. Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 2-50/12, зроблений на підставі наданих сторонами доказів та у відповідності з встановленими судом фактичними обставинами справи, не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України у справі № 6-172цс15 від 25.11.2015.

Отже, обставини на які заявниця посилається як на підстави перегляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року не підтвердились.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: