Єдиний унікальний номер 741/800/17
Провадження № 2/741/397/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 04 липня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської обєднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2, який помер 2 вересня 1993 року, та ОСОБА_3, яка померла 1 жовтня 2002 року. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Суд розглядає справу в загальному порядку у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідками виконкому Макіївської сільської ради № 564 та № 565 від 15 травня 2017 року (а.с. 12; 13).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині житлового будинку № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

2 вересня 1993 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2922/01-17 від 19 червня 2017 року (а.с. 57)та Носівської районної державної нотаріальної контори № 1013/01-16 від 3 липня 2017 року (а.с. 76) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 563 від 15 травня 2017 року (а.с. 11).

Таким чином, ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину житлового будинку № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

1 жовтня 2002 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 5 вересня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй по закону належати на день смерті, заповіла ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях, що підтверджується його копією (а.с. 20).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22 грудня 2016 року (а.с. 70).

З копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 60-74) вбачається, що спадщину прийняла ОСОБА_1, 22 грудня 2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 вересня 1994 року в цілому на земельну ділянку та право на земельну частку (пай). Інші спадкоємці за заповітом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК УРСР якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 належний їй житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 6598/02-31 від 22 грудня 2016 року (а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 16-18).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 534, 548, 549, 554 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 26 по вул. Шевченка в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, загальною площею 84,9 кв. м., житловою площею 43,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 1 жовтня 2002 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв