Справа № 134/192/17 Провадження № 22-ц/772/1935/2017Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 50Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Марчук В.С., Копаничук С.Г.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року позивач звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.07.2008 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 250,00 грн., але не менше визначеного законом мінімального розміру аліментів. Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_2 виплачує мінімальний розмір аліментів на дитину, що становить 506,70 грн.. В позові зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного та духовного розвитку і батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Також, позивачем зазначено, що на даний час відповідач працює по найму з нестабільним та не облікованим заробітком, відтак вважає, що аліменти повинні бути виражені в твердій грошовій сумі та мають складати ? частину прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, а тому просила змінити розмір стягуваних аліментів шляхом стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 844,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 14.06.2017 року позов задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 844,50 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання вказаного рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи, при цьому позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона вказує не безпідставність скарги та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір аліментів, районний суд врахував матеріальне становище отримувача аліментів та платника аліментів, наявність на утриманні останнього інших неповнолітніх дітей, при цьому зробив висновок, що розмір аліментів в сумі 844,50 грн. є необхідним для фізичного, розумового, духовного, марального та соціального розвитку дитини.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08.07.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.07.2002 року до повноліття дитини, але не менше визначеного Законом мінімального розміру аліментів.

Із довідки Крижопільського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції №629 від 01.02.2017 року вбачається, що розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів становить 506,70 грн..

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено з 01.01.2017 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років в розмірі 1 689,00 грн..

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати і будь-яких доказів відсутності в нього можливості сплачувати аліменти в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ним не надано, при цьому зміна сімейного стану відповідача та наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, не свідчить про неможливість виплачувати аліменти у визначеному розмірі.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у визначеному розмірі в твердій грошовій сумі відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, які обґрунтовані положеннями ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України щодо відсутності доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я сторін, то дані твердження є безпідставними, оскільки вказана норма Закону передбачає можливість зміни розміру аліментів, зокрема і в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а в даному випадку вимоги позову обґрунтовано збільшенням витрат на дитину та збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Також, не заслуговують на увагу посилання на відсутність у відповідача роботи та доходу, оскільки сам лише факт відсутності роботи не є беззаперечною підставою для відмови у збільшенні розміру аліментів на утримання дитини, до того ж відповідач є працездатним, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися самостійно чи за допомогою Державного центру зайнятості.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що змінився його сімейний стан і на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей, а також дитина його дружини від першого шлюбу, оскільки дані обставини не є підставою для визначення аліментів в іншому розмірі, при цьому слід врахувати, що дружина відповідача отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною-інвалідом і на утриманні останнього не перебуває.

Щодо посилань на не підтвердження витрат на правову допомогу, то дане посилання є безпідставним, оскільки в матеріалах справи мають місце відповідні квитанція та розрахунок, в якому наведено перелік виконаної роботи та здійснено розрахунок вартості.

Також, є таким що не відповідає дійсності викладене в апеляційній скарзі твердження про безпідставне стягнення аліментів з дати звернення позивача до суду, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення суду видно, що аліменти стягнуто починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 14.06.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно з оригіналом: