Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1287/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1 Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Банк зазначав, що 20 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із підписаної відповідачем заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, ОСОБА_3 користування платіжною карткою та Тарифами Банку. У звязку з тим, що відповідач належним чином зобовязання за договором не виконувала, станом на 30 вересня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 103 735,74 грн. грн., з яких: 10 982,69 грн. заборгованість за кредитом;

83 838,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3499 грн. пені, а також штрафи - 500 грн. фіксована частина та 4915,99 грн. процентна складова. Банк просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та розподілити судові витрати (а.с.2-4).

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Суд прийшов до висновку, що підставою для відмови у позові є сплив позовної давності (а.с.108-111).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.114-116). В іншій частині, що не стосується стягнення заборгованості, рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідач ОСОБА_2 пояснила, що у неї відсутні кошти на погашення заборгованості і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується, що 20 грудня 2010 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі ОСОБА_4), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилась та згодна з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді.

Також у анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку, вона зобовязується виконувати вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

На підставі вказаного договору відповідач

отримала кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна,30 днів пільгового періоду» зі сплатою за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. 07 червня 2012 року кредитний ліміт збільшено до 8 000 грн., а 01 березня 2013 року до 11 000 грн.

Факт отримання кредитної картки «Універсальна» для розрахунків згідно заяви-анкети долученої позивачем до справи та користування кредитними коштами, відповідач підтвердила у своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції, не заперечувала про це і в суді першої інстанції.

Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила факт згоди з Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, обовязок сплатити неустойку (пеня, штраф) в разі порушення позичальником термінів платежів та право банку в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.

Надані позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідають розміщеним на сайті Банку.

Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526,527 і 530, 1054 ЦК України.

Відповідно до п.2.1.112.4 ОСОБА_4 платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. Строк погашення процентів по овердрафту щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Наданий Банком розрахунок заборгованості (а.с.7-9) свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконувала, сума заборгованості за кредитом станом на 30 вересня 2016 року, розрахована Банком, становить 103735,74 грн., з яких: 10 982,69 грн. заборгованість за кредитом; 83 838,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 499,00 грн. заборгованість по пені, а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 4 915,99 грн. штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, відповідач подала в суді першої інстанції письмову заяву щодо застосування строків позовної давності (а.с.100).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і є обовязковою для застосування судами.

Згідно ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Строк дії картки «Універсальна», виданої Банком відповідачу, закінчується у вересні 2016 року.

Випискою по особовому рахунку, наданою Банком підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснила особисто 02 жовтня 2013 року в сумі 100 грн., після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що саме з 02 жовтня 2013 року розпочався перебіг строку позовної давності щодо вимог позивача, проте з позовом до суду банк звернувся 27 жовтня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки судом неповно зясовані обставини справи, до вказаного висновку суд прийшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає обставинам справи.

Як свідчать матеріали справи, прострочена заборгованість за кредитом утворилась з 31 травня 2013 року. З цього часу почався перебіг позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості по договору відповідачем самостійно здійснено 02 жовтня 2013 року в сумі 100 грн..

Відповідно до умов кредитування (тарифи), що є невідємною складовою кредитного договору, які підписано відповідачем, передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, з урахуванням останнього платежу 02 жовтня 2013 року, строку сплати щомісячного платежу до 25 числа наступного місяця, то саме з 25 листопада 2013 року починає відлік строк загальної позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості, який закінчується 25 листопада 2016 року.

Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 20 жовтня 2016 року, що підтверджується копією реєстру про відправку позовів, тобто в межах строку позовної давності (а.с.117).

За таких обставин, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову банку частково з таких підстав.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується.

Відповідно до частини 2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).

Отже аналіз норм статті 266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховуються, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 ст.267 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 року у справі №6-474цс16.

Оскільки відповідач подала заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, пеня нарахована в межах строку позовної давності за основною вимогою, але обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням Банку до суду, тому до стягнення з відповідача на користь Банку підлягає пеня у розмірі 1000 грн. за період з 30 листопада 2015 року по 30 вересня 2016 року.

Крім того, нараховуючи відповідачці крім пені, ще й штраф (фіксована та процентна складові), банк не врахував положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород (пункт 2.1.1.12.6. ОСОБА_4 і правил).

У той самий час відповідно до п.2.1.1.7.6. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг,- при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання Банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, при нарахуванні заборгованості по відсоткам за користування кредитом, банк не взяв до уваги, що за умовами укладеного кредитного договору, процентна ставка становить 36 % річних і з урахуванням цього заборгованість по відсоткам в межах строку позовної давності складає 11 378,04 грн., з розрахунку: 10982,69/100%*36%=3953,76 грн. відсотки в рік. 3953,76/360*1036, а не 83 838,06 грн., як зазначено у позові.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь Банку підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 23 360,73 грн., яка складається з: 10982,69 грн. заборгованість за кредитом; 11378,04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1000 грн. пеня.

Решта позовних вимог про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь Банку підлягають понесені банком витрати по сплаті судового збору при подачі позову в сумі 389 грн.01 коп. та 440 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні прозову про стягнення кредитної заборгованості скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 грудня 2010 року в сумі 23 360,73 грн., яка складається з: 10 982,69 грн. - заборгованість за кредитом; 11 378,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 000 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 389 грн.01 коп. та за подачу апеляційної скарги 440 грн., всього 829 грн.01 коп..

В решті вимог про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_5