АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/300/17 22-ц/774/1539/К/17
Справа № 215/300/17-ц Головуючий в 1-ій інстанції
Провадження 22-ц/774/1539/К/17 суддя Науменко Я.О.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3, та відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - Доценко Тетяна Юріївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що, при виконанні обов'язків слюсаря з ремонту автомобілів ПрАТ «ПівнГЗК», 22 листопада 2016 року з ним стався нещасний випадок, у зв'язку із чим був складений акт № 6/VІІ від 02.09.2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 16.11.2016 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65% та визнано інвалідом другої групи з повторним переоглядом 01.11.2017 року.

22.11.2016 року позивач звільнився із займаної посади у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності.

Вважає, що у зв'язку з нещасним випадком йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 640 000,00 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. без урахування податків та обов'язкових платежів, а також на користь держави - судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3, просить рішення суду змінити в частині визначеного розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши цей розмір до заявленої у позові суми, посилаючись не неврахування судом всіх обставин, на які позивач посилався, як на підставу свої позовних вимог, а саме: внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 отримав тяжку травму, перебував три дні у реанімації, переніс три операції, йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та визнано інвалідом другої групи у досить молодому віці (35 років). Крім того, у зв'язку з встановленням інвалідності, позивач був змушений звільнитися з роботи та рівень матеріального забезпечення його родини зменшився, тоді як на його утриманні перебуває малолітня дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «ПівнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду та зменшення розміру стягнутої моральної шкоди, посилаючись на неврахування судом всіх обставин справи. Зокрема, на думку представника відповідача, судом не було враховано вину позивача у настанні нещасного випадку, який, не маючи відповідної кваліфікації, вирішив самостійно в ручному режимі опустити вантажну платформу для поєднання кришки циліндра з вушками платформи для подальшої фіксації пальцем кришки ЦПМа, чим порушив вимоги п.п. 2.14, 3.16 Інструкції з охорони праці №44.11.-16 для слюсаря з ремонту автомобілів гірничотранспортного цеху №1». Крім того, зазначає, що суд мав би застосувати ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якою передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, розмір відшкодування шкоди зменшується, залежно від ступеня вини потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги позивача та просив її задовольнити, відхиливши апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», як необґрунтовану, представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» - Доценко Т.Ю., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача та просила суд задовольнити апеляційну скаргу ПрАТ «ПівнГЗК», перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» - відхиленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 з 23.03.2003 року по 22.11.2016 року працював за професією слюсар із ремонту автомобілів 3-5 розряду на ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с.8).

23 липня 2016 року о 02 годині 50 хвилин, при виконанні трудових обов'язків, з позивачем ОСОБА_2 стався нещасний випадок, у зв'язку із чим позивач отримав наступні травми: відкритий (3-В тип) багатоуламковий перелом з дефектом кісткової тканини великогомілкової кістки протягом 4-5 см на межі в/3 та с/3 та перелом малогомілкової кістки у н/3 лівої гомілки з розчавленням м'яких тканин протягом 12х15см по внутрішній поверхні та 10х8см по зовнішній поверхні лівої гомілки з пошкодженням м'язів, сухожилків та дрібних судин. Стан після ЧКДО по Ілізарову. В'ялогрануляційна рана лівої гомілки (а.с.12).

Наказом №960 від 25 липня 2016 року по ПрАТ «ПівнГЗК» утворено комісію з розслідування нещасного випадку, що стався 23 липня 2016 року о 02 годині 50 хвилин з слюсарем із ремонту автомобілів ОСОБА_2, яка прийшла до висновку, що причиною нещасного випадку є: невиконання посадових обов'язків та вимог інструкції з охорони праці. Зокрема, особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, є: ОСОБА_8 - майстер майстерні з технічного обслуговування і поточного ремонту №59 гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПівнГЗК», який не забезпечив правильну організацію робіт у зміні, якісну підготовку робочих місць, а також дотримання встановленої послідовності і заходів безпеки при виконанні робіт підвищеної небезпеки підпорядкованим персоналом; ОСОБА_2, слюсар із ремонту автомобілів майстерні з технічного обслуговування і поточного ремонту №59 гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПівнГЗК», який не дотримувався вимог карти безпеки праці №33д при виконанні ремонтних робіт підвищеної небезпеки, використав для фіксації циліндра перекидаючого механізму опорний палець замість технологічного хомута, передбаченого заводом-виробником; ОСОБА_9, слюсар із ремонту автомобілів майстерні з технічного обслуговування і поточного ремонту №59 гірничотранспортного цеху №1 ПрАТ «ПІівнГЗК», який не дотримувався вимог карти безпеки праці №33д при виконанні ремонтних робіт підвищеної небезпеки, використав для фіксації циліндра перекидаючого механізму опорний палець замість технологічного хомута, передбаченого заводом-виробником.

За результатами проведеного розслідування, комісією складено Акт проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 02 вересня 2016 року (а.с. 51-56) та Акт форми Н-1 № 6/VІІ від 02 вересня 2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом (а.с. 9-13).

Висновком МСЕК від 16.11.2016 року ОСОБА_2 первинно встановлено другу групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з наступним переоглядом 01.11.2017 року (а.с. 14).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено Актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 02 вересня 2016 року (а.с. 51-56) та Акт форми Н-1 № 6/VІІ від 02 вересня 2016 року про нещасний випадок, який пов'язаний з виробництвом (а.с. 9-13), а тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом першої інстанції вини позивача ОСОБА_2 у настанні нещасного випадку колегією суддів відхиляються, як такі, що свідчать про намір уникнути відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику ПрАТ «ПівнГЗК» під час виконання трудових обов'язків.

Відхиляються колегією суддів й доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до правовідносин сторін норми ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якою передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, розмір відшкодування шкоди зменшується, залежно від ступеня вини потерпілого.

Так, даною нормою права дійсно передбачена можливість зменшення розміру відшкодування шкоди та ПрАТ «ПівнГЗК» правомірно застосовано положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України при зменшенні розміру одноразової допомоги на 10% (а.с. 80), однак, при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, внаслідок ушкодження здоров'я при виконанні трудових обов'язків, суд вирішує залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача та вважає, що він визначений без повного урахування всіх обставин справи.

Виходячи з встановлених обставин справи, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої травми на виробництві, тривалості праці позивача на ПрАт «ПівнГЗК» (більш ніж 13 років) та його вимушене звільненні в молодому віці (35 років) внаслідок отриманого трудового каліцтва, наявність медичних протипоказань до всіх видів праці в звичайних умовах, що призвело до погіршення матеріального стану сім'ї позивача, який має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір втрати професійної працездатності та відсутність сприятливих прогнозів на суттєве покращення стану здоров'я та можливість в майбутньому влаштуватися на гідну роботу за спеціальністю, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 50 000,00 грн. до 60 000,00 грн., що буде достатньою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов'язаних із втратою працездатності та зміною звичного ритму життя.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 24 травня 2017 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 з 50 000 (п?ятидесяти тисяч) гривень до 60 000 (шестидесяти тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: