Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/6032/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/778/1621/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 30.11.2014р. між ним та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про надання посередницьких послуг у працевлаштуванні за кордоном. Послуги, які зобовязана надати відповідач, повинні бути інформаційні, консультативні, юридичні та інші супутні відповідно до п. 1.1 договору.

На виконання цього договору позивачем сплачено кошти в сумі 3 000 доларів США.

Позивач вважає договір від 30.11.2014р. недійсним, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Так, вказаний договір є недійсним з моменту його укладення, оскільки відповідач здійснював свою господарську діяльність без належної на те правової підстави. Відповідач, надаючи послуги інформаційно-консультаційного характеру та послуги з представництва при працевлаштуванні за кордоном, зобовязувався надати інформацію та допомогу щодо працевлаштування в Канаді.

Відповідачем вчинено обман, який полягає у замовчуванні факту відсутності ліценції на право провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном та, відповідно, отримання коштів за послуги, які відповідач не мав законного права надавати.

У звязку з недійсністю договору застосуванню підлягають наслідки недійсності правочину, а саме, відшкодування грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач на підставі ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст.ст. 216, 227 ЦК України, ст. 19 ч. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», просив суд визнати недійсним договір від 30.11.2014р. про надання посередницьких послуг, укладений між ним та ФОП ОСОБА_4, та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 77 700 грн., що становить 3 000 доларів США, сплачених при укладенні договору від 30.11.2014р. про надання посередницьких послуг.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дія принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 ЦК України, зумовлює те, що більшість договорів, які укладаються, є вільними, тобто такими, укладення котрих залежить виключно від розсуду сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.11.2014р. між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про надання посередницьких послуг (а.с. 4-5).

На виконання цього договору позивачем сплачено кошти в сумі 3 000 доларів США (а.с. 6).

Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 227 ЦК України).

Відповідно до п. 32 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-III від 01.06.2000р. (чинного на час виникнення спірних відносин), у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, такий вид господарської діяльності як посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном, підлягав ліцензуванню.

Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 30.11.2014р. був укладений договір про надання посередницьких послуг з працевлаштування на роботі, без наявної у ФОП ОСОБА_4 відповідної ліцензії на такий вид господарської діяльності як посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном, як передбачено ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-III від 01.06.2000р., а тому в силу ст. 227 ЦК України, вказаний договір є недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суд підставно виходив із того, що вказані обставини не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до п. 1.1 договору від 30.11.2014р. предметом договору є надання виконавцем на замовлення замовника посередницьких (інформаційних, консультаційних, юридичних та інших супутніх) послуг щодо оформлення на імміграційну програму «Provincial nominiees Номінант від провінції, та/або СЕС (Canadian Experience Class) канадський досвід», та/або Federal Skilled Trades Program FSTP Федеральна програма для робітників кваліфікованих професій.

Відповідно до п. 9.8 договору, укладеного між сторонами, заявник усвідомлює, що цей договір підписано виключно в цілях оформлення і отримання документів для імміграції в Канаду, а не для працевлаштування в Канаді.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов вірного висновку, що між сторонами по справі не було укладено договору про надання посередницьких послуг з працевлаштування на роботу за кордоном, які підлягають ліцензуванню, а тому відсутні підстави для визнання укладеного між сторонами договору від 30.11.2014р. недійсним з підстав, зазначених позивачем.

Також, суд дійшов правильного висновку, що через відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги визнати недійсним договору, не підлягає задоволенню вимога, яка є похідною, - стягнення грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства на користь позивача, повторюють обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була надана судом першої інстанції, тому висновків суду не спростовують.

До апеляційної скарги додані копії електронних листів з електронної пошти ОСОБА_3 від 09.12.2014р. та від 29.01.2015р. Вказані копії листів є новими доказами у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 304 ЦПК України апеляційний суд певним чином обмежений при розгляді справи. А саме, він діє за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, але з винятками і доповненнями встановленими ЦПК України. Так, апеляційний суд досліджує ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Передбачені ч. 2 ст. 303 ЦПК України процесуальні підстави для дослідження нових доказів відсутні.

Всі інші викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було у повному обсязі зясовано обставини у справі та прийнято законне та обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: