РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/911/17

11 липня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Олійник П. В.

розглянувши в м.Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач покликається на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, принижує честь та гідність позивача, застосовує до позивача фізичне та моральне насилля.

В судове засідання позивач не зявилася. На попередньому судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила задоволити позов. Представник позивача ОСОБА_3 написав до суду заяву про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

В судове засідання відповідач не зявився. Відповідач написав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 06.11.1982 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №212. Від подружнього життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час повнолітній, одружений та проживає окремо. Відповідач відмовився подати спільну заяву до органу РАЦС про розірвання шлюбу, що стало підставою звернення позивача до суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінку та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, подальше збереження сімї позивачкою і відповідачем не можливе, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, принижує честь та гідність відповідача, сторони відновлювати спільне життя не вбачають потреби. Причиною розірвання шлюбу є те, що позивач і відповідач стали один для одного чужими людьми, що унеможливлює існування сім"ї, тобто сторони не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст.112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу.

Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 640 (шістсот сорок)) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06 листопада 1982 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції, актовий запис №212.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640 (шістсот сорок) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_5