Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3401/17 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, в обгрунтування якого зазначив, що у період із 19.07.2013 року по 01.10.2015 року працював на посаді головного інженера 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України. У день звільнення з ним не було проведено повний розрахунок. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2016 року із 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 800 грн. донараховану компенсацію відпускних у сумі 837,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20000 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього 22137,90 грн. без врахування податків та обовязкових платежів. Оскільки після зазначеного рішення суду розрахунок з ним проведено лише 15.03.2017 року, тому просив стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 34800,00 грн. грн. за період з 08.07.2016 року по 15.03.2017 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто на його користь із 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 27907,88 грн. без врахування податків та обовязкових платежів, вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги, що своєчасна виплата стягнутих рішенням суду коштів не здійснена з вини державного виконавця, який не вжив достатніх заходів для примусового виконання рішення суду, внаслідок чого воно тривалий час не виконувалось. А тому підстав для задоволення позову немає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Наведений висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року (справа №6-2912цс16) який має враховуватись усіма судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом №33-К від 19.07.2013 року ОСОБА_2 прийнято на роботу до 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України на посаду головного інженера з виконанням обовязків ТВО начальника 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України, а наказом №33-К від 01.10.2015 року його звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с. 4-5).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2016 року, яке набрало законної сили по справі №295/1883/16-ц, із 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 800 грн. донараховану компенсацію відпускних у сумі 837,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 20000 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього 22137,90 грн. без врахування податків та обовязкових платежів (а.с. 4-5).

В подальшому ОСОБА_2 звернувся до Богунського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області із виконавчим листом №295/1883/16-ц від 26.10.2016 року про стягнення коштів за рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 07.07.2016 року за яким було відкрито виконавче провадження згідно постанови державного виконавця від 28.10.2016 року (а.с.6,16, 56,57).

Постановою державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомира ГТУЮ у Житомирській області від 16.03.2017 року виконавче провадження № 52764782 закінчено у звязку із повним виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 07.07.2017 року згідно розпорядження від 15.03.2017 року (а.с. 6).

Згідно Довідки ПАТ «СБЕРБАНК» від 21 квітня 2017 року №116/5/49-1 із рахунків 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України 30 січня 2017 року була здійснена повна оплата боргу за вказаним вище виконавчим листом на суму 24467,69 грн. та знято арешт (а.с. 18).

Тобто відповідач фактично і остаточно провів виплату на погашення боргу за виконавчим листом №295/1883/16-ц від 26.10.2016 року 30 січня 2017 року, а тому суд першої інстанції обґрунтовано провів розрахунок середнього заробітку за весь час затримки з 08.07.2016 року по 30.01.2017 року, а не по день винесення розпорядження державним виконавцем 15.03.2017 року, про що просив позивач у позовній заяві.

При цьому, суд обґрунтовано при розрахунку середнього заробітку за весь час затримки, взяв за основу середньоденний заробіток у розмірі 195,16грн., відповідно до розрахунку, який міститься в матеріалах справи (на а.с. 4,5), оскільки він визначений відповідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.12.1995р. №100 та в контексті положень ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Суд першої інстанції також правильно визначив період затримки у виплаті заробітної плати з 08.07.2016 року по 30.01.2017 року, у якому було 143 робочих днів, та суму середнього заробітку за весь час затримки 27 907,88грн. (195,16грн. х143 дн.).

Посилання 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України, що кошти позивачу не виплачені не з його вини, а внаслідок бездіяльності державного виконавця, який здійснював примусове виконання, не можуть бути враховані, оскільки до 30.01.2017 кошти знаходились у розпорядженні відповідача, на його рахунках і лише 30.01.2017 були фактично списані для здійснення виплат позивачу.

Окрім того відповідач не позбавлений був права виконати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2016 року в добровільному порядку до вчинення державним виконавцем виконавчих дій по його примусовому виконанню.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що рішення місцевим судом ухвалено із дотриманням норм цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: