Ухвала

іменем україни

3 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 липня 2015 року, додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що при звільненні 20 березня 2015 року з нею не було проведено повного розрахунку, з урахуванням уточнень просила стягнути з фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_5 на свою користь 10 971 грн заборгованості із заробітної плати за період з 1 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 березня 2015 року по день ухвалення рішення та 10 962 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 липня 2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 17 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати за період з 1 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року у розмірі 10 971 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4 876 грн, а також 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 липня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 17 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 220, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та встановивши, що при звільненні позивача з роботи з нею не було проведено повного розрахунку, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на її користь з відповідача 10 971 грн заборгованості із заробітної плати за період з 1 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року, 4 876 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку призвільненні та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

При цьому апеляційний суд, залишаючи без змін рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, повністю виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому розгляді справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 відхилити, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 липня 2015 року, додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: