Провадження № 2/389/208/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області про визнання права власності на нежитлову будівлю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, уточнивши вимоги якого, просять визнати право власності на нерухоме майно, а саме: за ОСОБА_1 на 1/3 частку нежитлової будівлі (сараю) МТФ-4, сільськогосподарського акціонерного товариства «Україна», вартістю 49578 грн. 33 коп., розташованої по вулиці Озерна,183-в у селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградсьокї області; за ОСОБА_2 на 2/3 частки вказаної нежитлової будівлі (сараю) МТФ-4, вартістю 99156 грн. 66 коп.

Вимоги обґрунтували тим, що у 2000 році в Акціонерному товаристві «Україна» розташованому в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, на загальних зборах працівників товариства, було затверджено розпаювання майна господарства та виділення майнових паїв у натурі. Працівникам АТ «Україна», у тому числі і їм було виділено майновий пай в натурі, а саме нежитлову будівлю (сарай) колишньої молочно - товарної ферми №4 Акціонерного товариства «Україна», яка розташована в селі Дмитрівка по вулиці Калініна (нова назва Озерна), 183 «в» Знамянського району Кіровоградської області.

Відповідно до акту приймання-передачі основних засобів від 27 жовтня 2004 року вони прийняли в управління та розпорядження нежитлову будівлю (сарай) колишньої МТФ-4 АТ «Україна» та стали використовувати зазначене приміщення для ведення підсобного домашнього господарства. Користуються ним і по теперішній час. Інші співвласники приміщення почали його демонтувати на будівельні матеріали, у звязку з чим вони запропонували останнім викупити у них належні їм частки будівлі (майнових паїв) з виплатою грошей частками до повного розрахунку. Співвласники з такою пропозицією погодилися та продали їм свої частки. З членів родини розписок вони не брали.

При цьому, після виділення в рахунок майнових паїв вказаної нежитлової будівлі її нові власники, зокрема і вони, відразу ж право власності на себе у встановленому законом порядку не переоформляли. Наразі АТ «Україна» є банкрутом, первинних документів на будівлю, які б посвідчували право власності чи передачу її на баланс товариства не збереглося, у звязку з чим зареєструвати своє право власності на нерухоме майно , яке є предметом позову, у встановленому законом порядку, вони не можуть, а тому вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі як і їх представник у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшла заява, в якій він уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу за відсутності представника Дмитрівської сільської ради.

Дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом на підставі протоколу загальних зборів колишніх членів АТ «Україна» від 15 березня 2002 року №3 встановлено, що на вказаних зборах було вирішено затвердити фактичну дату реорганізації АТ «Україна», акт розрахунку пайового фонду товариства, суми та структуру пайового фонду, а також список осіб, які мають право на отримання майнового паю. Також зобовязано передати встановлені законодавством документи до Дмитрівської сільської ради Знам'янського району для виписки свідоцтв про право власності на пай колишніх членів АТ «Україна» (а.с.45-52).

ОСОБА_2 30 квітня 2002 року отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), в якому зазначено, що він має право на пайовий фонд майна АТ «Україна», його частка у майні пайового фонду визначена в розмірі 1308 грн, або 0,0322 відсотків; ОСОБА_1 - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), відповідно до якого він має право на пайовий фонд АТ «Україна», його частка у майні пайового фонду складала 1122 грн, 50 коп. або 0,02092_відсотків (а.с. 55, 56).

Згідно з актом прийома - передачі основних засобів від 27 жовтня 2004 року будівля корівника знята з позабалансового обліку майнових паїв, у звязку з передачею її як майнового паю (виділення в натурі) бувшим членам господарства АТ «Україна», відповідно до списку (а.с. 53). Із долученого до акту списку вбачається, що вказана будівля передана наступним особам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 (а.с.75).

Наявні у матеріалах справи розписки свідчить про те, що ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_12 ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_18, продали ОСОБА_2 належні їм частки сараю, що по вулиці Калініна, 183-в у селі Дмитрівка. (а.с. 54,76,77,78,79,80,81,82,83,84,85). У звязку з продажем ОСОБА_2 співвласниками належних їм часток майнових паїв приміщення сараю, останніми передано покупцю належні їм свідоцтва про право власності на майновий пай.

Судом з'ясовано, що відмітки про виділення майна в натурі у свідоцтвах про право власності на майновий пай як позивачів так і інших співвласників відсутні. Співвласники майнових паїв не укладали договору про спільне, володіння, користування і розпорядження майном, що знаходилося у їх спільній (частковій) власності.

Єдине свідоцтво на право власності на майновий пай на загальну суму придбаних майнових паїв з урахуванням його частки, ОСОБА_2 на своє імя не отримував.

Будь-яка інформація щодо нерухомого майна (його власників) за адресою: Кіровоградська область Знамянський район село Дмитрівка, вулиця Озерна, 183 в, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутня.

З довідки Дмитрівської сільської ради від 25 квтіня 2017 року вбачається, що майно колективної власності бувшого АТ «України» під час розпаювання до сільської ради не передавалось. Землі, які знаходяться під майном, перебувають у комунальній власності Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.41).

Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради позивачі обліковуються та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 року використовують нежитлову будівлю (сарай) бувшої МТФ №4 АТ «Україна», розташованої в селі Дмитрівка вулиця Озерна (колишня назва Калініна), 183 «в» Знамянського району Кіровоградської області (а.с.13,14).

З технічного паспорту виготовленого на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за станом на 15 лютого 2017 року та довідки характеристики від 22 лютого 2017 року вбачається, що за адресою село Дмитрівка, вулиця Озерна, 183 «в» розташований виробничий будинок (нежитлові приміщення) сарай, загальною дійсною вартістю 148735 грн. Дані про власників будівлі не зазначені (а.с.16-21, 22).

У 2005 році господарським судом Кіровоградської області було відкрито провадженнгя щодо банкрутства АТ «Україна», наразі це товариство є банкрутом (а.с.61,62-63,64 - 65)

Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 04 жовтня 2016 року №88 нежитловій будівлі бувшого МТФ №4 АТ «Україна», розташованій по вулиці Озерна (Калініна) в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, присвоєно таку адресу - нежитлова будівля (сарай) вулиця Озерна, 183 «в» село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 15).

Відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" реформування колективних сільськогосподарських підприємств мало здійснюватися на засадах приватної власності на землю та майно, шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських товариств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Зокрема, згідно п. "а" ст. 1 даного Указу, за мету ставилося створення на базі реформованих КСП приватних сільськогосподарських формувань, зі збереженням, по можливості, цілісності господарського використання цими приватними формуваннями земельних ділянок та майна колишніх КСП на основі оренди земельних і майнових паїв, так і забезпечення реалізації права членів КСП, які виходять із цих підприємств, створювати приватні формування, шляхом передачі їм окремих будівель, споруд, техніки, робочої та продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо відповідно до структури даного майна господарств, що реформуються.

У пункті 2, затвердженої на виконання Указу Президента, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», «ОСОБА_18 уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих» передбачено, що майновий пай є вираженою у грошовій формі та у відсотках часткою майна члена підприємства у пайовому фонді КСП на певну дату (паювання майна) ,який повинен документально підтверджуватися свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 р. N 177.

Відповідно до Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177, майновий пай члена сільгосппідприємства підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай, відповідно до встановленого зразка.

У разі набуття у власність майнового паю (його частину) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Свідоцтво на право власності на майновий пай підтверджує право на майновий фонд сільгосппідприємства.

Пунктами 8, 9, 12, 15, 16 "Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств", який затверджений наказом ОСОБА_19 аграрної політики України за № 62 від 14.03.2001 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, зокрема шляхом отримання свого майнового паю у натурі індивідуально. Збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна зокрема для виділення майнових паїв особам, які виявили бажання отримати свої паї в індивідуальну власність.

Виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення майнових прав селян у процесу реформування аграрного сектору економіки» та п. 6 ОСОБА_19 аграрної політики України від 05 травня 2001 року № 37-25-11/3923 «Щодо порядку видачі, обліку та погашення свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» перехід права власності від КСП чи підприємства-правонаступника до групи співвласників відбувається в момент передачі майна та оформлення акта прийому-передачі майна.

ОСОБА_19 Аграрної політики України від 20 квітня 2005 року № 37-17-2/5492 передбачено, що Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 62/2001, в Україні забезпечується вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину. При викупі майнових паїв договори купівлі-продажу укладаються з кожним власником цих паїв і підписуються сторонами договору особисто або довіреною особою. Договір купівлі-продажу майнового паю не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін відповідно до статті 54 Закону України "Про нотаріат".

За положеннями ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.638 ЦК України договір вважається укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється на підставі документів, що підтверджують виникнення чи перехід речових прав на конкретний обєкт нерухомості, одним із яких є свідоцтво на право власності на нерухоме майно. При виділені майна в натурі сільгосппідприємство (його правонаступник) одночасно із підписанням акта приймання-передачі робило відмітку у свідоцтві про право власності на майновий пай, що засвідчувалось печаткою та підписом керівника (п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127).

Враховуючи рекомендації Державної реєстраційної служби України від 06 червня 2014 року, підставою для проведення державної реєстрації з видачею свідоцтва на право власності є свідоцтво про право власності на майновий пай, з відміткою про виділення майна в натурі, та акт приймання-передачі майна. Виходячи з викладеного, свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на майно в установленому порядку.

Однак, відсутність необхідних документів для оформлення права власності та відсутність у майна, яке передано на майнові паї, первинної реєстрації права власності на вказані обєкти, в подальшому унеможливлює реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже судом встановлено, що на підставі рішенням загальних зборів колишнього АТ «Україна» в рахунок майнових паїв власників майнових паїв, позивачам та іншим особам виділено приміщення сараю МТФ-4, про що складено акт приймання передачі вказаного приміщення. Рішенням сільської ради вказаному приміщенню присвоєно адресу: вулиця Озерна,183 «в» село Дмитрівка. Однак у сертифікатах про право власності на майновий пай осіб, яким було виділено вказане приміщення, відмітки про виділення майна в натурі відсутні. Співвласники майнових паїв не укладали договору про спільне, володіння, користування і розпорядження майном, що знаходилося у їх спільній (частковій) власності. Тобто приміщення фактично виділено власникам майнових паїв, але не прийнято ними в установленому законом порядку. У подальшому ОСОБА_2 викупив у співвласників майнових паїв, крім ОСОБА_1, їх частки, розмір яких з його часткою майнового паю, загалом склав 2/3 частини будівлі; ОСОБА_1 - 1/3 частини будівлі. АТ «Україна» наразі не існує, так як воно оголошено банкрутом, первинні правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення, яке є предметом спору відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності при наявності двох причин : 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, у зв'язку з чим позивач має ставити перед судом вимогу ухвалити рішення , що підтверджує наявність у позивача права на майно, яке виникло , існує, але не визнається чи оспорюється іншою особою; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності у зв'язку з чим позивач має ставити перед судом вимогу про ухвалення рішення , яке матиме для нього правопороджуюче значення, і на підставі якого він може звернутися за державною реєстрацією цього права у встановленому порядку.

У даному випадку, виходячи зі змісту позовних вимог, суд враховує, що при зверненні до суду позивачі намагаються отримати судове рішення, яке мало би правопороджуюче значення, і на підставі якого позивачі отримали би можливість здійснити реєстрацію права власності на правомірно набуте ними у власність нерухоме майно.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю (сарай) МТФ-4, яка розташована по вулиці Озерна,183-в в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на нерухоме майно - 1/3 частку нежитлової будівлі (сараю), розташованої по вулиці Озерна,183-в у селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградсьокї області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на нерухоме майно - 2/3 частки нежитлової будівлі (сараю), розташованої по вулиці Озерна,183-в в селі Дмитрівка Знамянського району Кіровоградсьокї області.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова