Провадження №2/235/872/17
Справа №235/1434/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Жуковського О.В.

представника третьої особи Земляр Р.М.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 , до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю військовослужбовця, третя особа: Військова частина польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут, -
ВСТАНОВИВ:
До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 , з позовною заявою до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю військовослужбовця, третя особа: Військова частина польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер від захворювання, отриманого у зоні АТО.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 їх спільний син ОСОБА_4 зазнав великої моральної шкоди та психологічної травми, так як він втратив свого батька, який був його годувальником.
Позивачка не може надати відповідь ОСОБА_5 на його питання про те, коли прийде батько і сказати йому, що папа ніколи не повернеться додому. ОСОБА_4 постійно плаче і з моменту смерті ОСОБА_3 знервується, про що свідчить зміна у його поведінці.
Смерть ОСОБА_3 настала внаслідок виконання ним обов`язків військової служби.
Його смерть відобразилась на синові, на його душевному стані. ОСОБА_4 і досі не може змиритися з втратою свого батька.
Страждання дитини викликають певні зміни у їх житті. Дитина втратила годувальника, що спонукає позивачку вирішувати матеріальні проблеми. Дитина позбавлена належного батьківського піклування, а перенесений позивачкою стрес через смерть ОСОБА_3 негативно вплинув і на психічний стан дитини. Все це примушує позивачку докладати додаткових зусиль для організації життя дитини.
Завдану моральну шкоду не можна оцінити у повній мірі, адже смерті близької людини, а тим паче батька це є великим горем, яке неможна співвідносити до грошових відшкодувань, але все таки завдану моральну шкоду позивачка оцінює у 800000 гривень, та просить стягнути саме таку суму з відповідача на користь ОСОБА_5 .
Позивачка вважає, що внаслідок смерті ОСОБА_3 порушено право її сина ОСОБА_2 на батьківське піклування.
Саме на міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління, покладається обов`язок держави відшкодувати моральну шкоду.
Позивачка просить суд стягнути з юридичної особи Міністерства оборони України на користь її сина грошову компенсацію у розмірі 800000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Представник відповідача Міністерства оборони України до судового засідання не з`явився, в запереченнях на позовом зазначили, що справу просять розглядати без участі представника Міністерства. Крім того в запереченнях зазначили, що відповідач - Міністерство оборони України, заперечує проти цивільного позову у повному обсязі та вважає, що позовні вимоги являються необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. З Закону України «Про Збройні Сили України»:
- Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України (ч.І).
- Збройні Сили України мають таку загальну структуру (ч.2):
- Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління;
- види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово- Морські Сили;
- з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (ч.З).
Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671, Міноборони є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України; Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва; Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
Відповідно до абз. 1 п.1 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011, Генеральний штаб Збройних Сил України (Генеральний штаб) є головним військовим органом з планування оборони держави, управління застосуванням Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), координації та контролю за виконанням завдань у сфері оборони іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями (далі - інші військові формування), органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, Державною спеціальною службою транспорту (далі - Держспецтрансслужба) і Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - Держспецзв`язку).
Таким чином, відповідно до цих нормативно-правових актів найвищими органами військового управління є Міноборони та Генеральний штаб Збройних Сил України.
В свою чергу, відповідно до позовної заяви та доданих до неї документів, а саме відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.09.2016 року №269, сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув з Покровсько-Селідовського об`єднаного міського військового комісаріату м. Красноармійськ Донецької області, призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.09.2016 року №92-РС на посаду командира відділення управління командира батареї 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 09.09.2016 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та з 09.09.2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Таким чином, ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира відділення управління командира батареї 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні сержанта і належав до військовослужбовців контрактної служби сержантського складу.
Слід зазначити, що військова частина польова пошта НОМЕР_1 має статус юридичної особи, організаційно-правова форма - державна організація (установа, заклад), вид діяльності - діяльність у сфері оборони.
Більше того, ОСОБА_3 ніколи не проходив військову службу на штатних посадах в центральному апараті ані Міністерства оборони України чи Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Згідно п. 10-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Постанову доповнено пунктом 10-1 згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р.) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира відділення управління командира батареї 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону та був військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка має статус юридичної особи, то Міноборони не є та не може бути належним відповідачем по даній справі.
Щодо умов відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, причому моральна шкода полягає:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.І ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіюваната вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. А відповідно до абз. З цього ж пункту цієї ж постанови особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
А) Щодо наявності неправомірних рішень, дій чи бездіяльності.
Однією з обов`язкових умов відшкодування моральної шкоди за ч.І ст.1167 ЦК України є завдання фізичній особі моральної шкоди саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.
Обґрунтовуючи свій позов, позивачка не зазначила якими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю Міноборони була завдана шкода, не вказала які нормативно-правові акти були порушені та навіть не зазначила в чому на її думку полягає протиправність дій (бездіяльності) Міноборони.
До позовної заяви було додано Акт службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 , затвердженого 19.12.2016 року та наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19.12.2016 року №1883 «Про підсумки службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 ».
Відповідно до вказаних документів, було встановлено, що 23.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до командира 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_6 з проханням відпустити його у звільнення в м. Бахмут.
24.11.2016 року начальник медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 про те, що сержант ОСОБА_3 був терміново госпіталізований з лікарні м. Покровськ Донецької області в Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) з підозрою на пневмонію.
ІНФОРМАЦІЯ_3 сержант ОСОБА_3 помер в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть: хвороби, що призвели до смерті: легенева недостатність, субтотальна пневмонія, змінливий перикардит.
З пояснень командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону майора ОСОБА_6 та тимчасово виконуючого обов`язки командира 4 гаубичної самохідної артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону молодшого сержанта ОСОБА_7 встановлено, що скарг на стан здоров`я з боку сержанта ОСОБА_3 не було. Хворим не виглядав.
Відповідно до п.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Таким чином, жодними доказами та навіть жодними припущеннями позивачкою не наведено будь-яких норм або обставин, які б свідчили про неправомірність рішень, дій або бездіяльності військової частини польова пошта НОМЕР_1 тим паче Міноборони, які були б причиною настання смерті сержанта ОСОБА_3 та заподіяння позивачці моральної шкоди, через що виключається можливість застосування ст.1167 ЦК України до даних правовідносин, оскільки відсутня обов`язкова умова настання відповідальності - протиправність рішення, дій або бездіяльності особи.
Б) Щодо наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що за змістом норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Іншими словами зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).
В даному випадку відсутні будь-які протиправні дії (бездіяльність) як посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_1 тим паче Міноборони, але для більш повного дослідження всіх обставин справи є необхідність для дослідження причинного зв`язку настання смерті ОСОБА_3 та вказати наступне.
Відповідно до п.21.9 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення), визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними Військово-лікарськими комісіями.
Згідно п.2.4.5 Положення, Військово-лікарська комісія регіону має право приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Відповідно до п.21.30 Положення, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.
Згідно п.21.5 Положення постанови приймаються в таких формулюваннях:
а)"Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини";
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби";
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби";
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії";
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини";
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби";
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби";
є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";
ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН";
з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН";
и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу".
Вищевказаними нормами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України повною мірою підтверджується те, що висновки, які зазначені в наказі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19.12.2016 року №1883 «Про підсумки службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 », не мають ніякої юридичної сили, оскільки надання таких висновків не належить до компетенції командира військової частини, а належить до компетенції відповідної Військово- лікарської комісії, яка проводить військово-лікарську експертизу та приймає відповідне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку причинний зв`язок захворювання померлого ОСОБА_3 відповідною Військово-лікарською комісією не проводився. Разом з тим, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть: хвороби, що призвели до смерті: легенева недостатність, субтотальна пневмонія, змінливий перикардит.
З пояснень командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону майора ОСОБА_6 та тимчасово виконуючого обов`язки командира 4 гаубичної самохідної артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону молодшого сержанта ОСОБА_7 встановлено, що скарг на стан здоров`я з боку сержанта ОСОБА_3 не було. Хворим не виглядав.
Вищевказаним підтверджується те, що захворювання ОСОБА_3 не пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, оскільки до моменту вибуття у звільнення у м. Бахмут, скарг на стан здоров`я останнього не було.
Зазначають, що при наявності у військовослужбовця захворювання, останній доповідає про це своєму безпосередньому командиру, який після цього вживає відповідні заходи щодо госпіталізації останнього та надання медичної допомоги. В даному ж випадку, скарг на стан здоров`я від ОСОБА_3 не надходило, з пояснень командира - хворим не виглядав.
Що стосується запису на Довідці про причину смерті про те, що захворювання отримано в зоні АТО, зазначають, що по-перше вказана довідка не передбачає таких висновків, а по-друге запис «захворювання отримано в зоні АТО» ніяким чином не підтверджує те, що захворювання отримане в результаті виконання обов`язків військової служба, а лише відображає територію, на якій воно отримано.
М. Бахмут в якому ОСОБА_3 перебував у звільненні відноситься до зони АТО. Таким чином, зазначений запис не містить жодної прив`язки до причин отримання захворювань ОСОБА_3 .
Враховуючи те, що однією з головних вимог відшкодування моральної шкоди є те, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії, а в даному випадку взагалі відсутній причинний зв`язок між протиправними діями/бездіяльністю (які в даному випадку взагалі відсутні) та шкодою.
Таким чином, при відсутності хоча б однієї з умов настання відповідальності за заподіяння моральної шкоди, відсутня і сама відповідальність.
Згідно ч.З ст.10, ст.60 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, вищевикладеним повністю спростовуються вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні будь-які протиправні рішення, дії або бездіяльність з боку Міністерства оборони України по відношенню до померлого ОСОБА_3 , а також відсутній причинний зв`язок (безпосередній наслідок) між виконанням ОСОБА_3 обов`язків військової служби та настання смерті, що в повній мірі виключає відшкодування Міноборони моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України.
Представник третьої особи - Військової частини польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 (а.с.10).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харків (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 сержант ОСОБА_3 помер в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть причиною смерті є: легенева недостатність, субтотальна пневмонія, змінливий перикардит (а.с.13).
Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.09.2015р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 в період з 01.01.2015р. по 04.09.2015р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а.с.14).

Згідно витягу з наказу від 09.09.2016р. № 269 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув з Покровсько-Селідовського об`єднаного міського військового комісаріату м. Красноармійськ Донецької області, призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.09.2016 року №92-РС на посаду командира відділення управління командира батареї 4 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 09.09.2016 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та з 09.09.2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.17).
Акт проведення службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 , затверджено ТВО командира військової частини п/п НОМЕР_1 20.12.2016р. Даним актом встановлено, що сержант ОСОБА_3 23.11.2016р. звернувся до командира з проханням відпустити його у звільнення в місто Бахмут. Т.в.о. командира відпустив його у звільнення в м. Бахмут. Скарг на стан здоров`я з боку сержанта не було, хворим не виглядав. Задовільний стан здоров`я сержанта ОСОБА_3 підтверджується поясненнями начальника медичної служби, санітарного інструктора, співслужбовців, солдата. 24.11.2016р. начальник медичної служби вч п/п НОМЕР_1 повідомив в телефонному режимі, що сержант ОСОБА_3 був терміново госпіталізований з лікарні міста Покровськ в тяжкому стані в Військово-медичний клінічний центр Північного району вч НОМЕР_2 з підозрою на пневмонію.
ІНФОРМАЦІЯ_3 сержант ОСОБА_3 помер в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть причиною смерті є: легенева недостатність, субтотальна пневмонія, змінливий перикардит.
Заступник командира реактивного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення пропонує вважати смерть сержанта ОСОБА_3 такою, що сталося під час виконання обов`язків військової служби (а.с.19-20).
Аналогічні дані викладені у наказі № 1885 від 19.12.2016 року «Про підсумки службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 » (а.с.22-23).
У медичній характеристиці сержанта ОСОБА_3 зазначено, що він знаходився під динамічним наглядом з 2016 року. Під час проходження військової служби за медичною допомогою, до медичного пункту медичної роти не звертався, скарг на здоров`я не виявляв. Діагноз: здоровий (а.с.52).
Відповідно до статті 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 2013 р. № 975, визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
П. 2 Порядку передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800.
У пункті 1.1 Положення зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 Положення військово-лікарська експертиза це, в тому числі, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Основними завданнями військово-лікарської експертизи, згідно з п. 1.3 Положення, є в тому числі, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
До повноважень військово-лікарської комісії, крім інших, відповідно до пункту 2.4.5 Положення належить: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Пунктом 21.9 цього Положення передбачено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними військово-лікарськими комісіями.
Пунктом 21.30 Положення (в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.
Пунктом 21.4 Положення передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Пунктом 21.5 Положення (в редакції чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період участі в бойових діях.
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії.
д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на строкову військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.
Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на строкову військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.
є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) отримане військовослужбовцем при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, і він визнаний учасником бойових дій.
ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності і він визнаний учасником бойових дій.
Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН" - якщо захворювання виникло у військовослужбовця при виконанні миротворчих операцій Місії ООН на території інших держав, де не велись бойові дії, або захворювання, що виникло до виконання миротворчих операцій Місії ООН, за період служби у складі миротворчого контингенту досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі і тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час виконання обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу.
З матеріалів справи, з пояснень позивачки та її представника в судовому засіданні вбачається, що відповідна військово-лікарська експертиза щодо визначення причинного зв`язку захворювань, які заподіяли сержанту ОСОБА_3 смерть не проводилась.
Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, суд не може прийняти до уваги тільки акт проведення службового розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_3 без відповідної військово-лікарської експертизи.
Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові №2-86гс14 від 21.10.2014 року, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, до даного випадку застосована бути не може, оскільки вона стосується питань відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дій чи бездіяльності посадових осіб Міністерства оборони України, які спричинили матеріальні збитки майну іншої юридичної особи.
В судовому засіданні представником третьої особи наголошувались на необхідності звернення позивачки за отриманням грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки під час розгляду справи не встановленонаявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача (Міністерства оборони України) та вини останнього в її заподіянні, суду не надано відповідний висновок військово-лікарської експертизи, позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.27 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 23, 170, 1167 ЦК України, ст.17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 , до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю військовослужбовця, третя особа: Військова частина польова пошта НОМЕР_1 м. Бахмут відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
В судовому засіданні 30 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя С.М.Хмельова