Справа № 147/1529/16-ц Провадження № 22-ц/772/1775/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Рибчинського В.П.

Суддів: Голоти Л.О. Кучевського П.В.

при секретарі: Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_3, на її користь заборгованість за договором позики в сумі 78446 грн. 02 коп. з яких : 70 000 грн. основна сума боргу, 1334 грн. 79 коп. 3% річних, 7111,23 грн. відсотки за користування позикою.

27 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду заву про збільшення позовних вимог у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в розмірі: 85437,43 грн., з яких: 72 511 грн. 75 коп. основна сума боргу, 2169,39 - 3% річних, 10756,68 грн. відсотки за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.10.2015 року між позивачем та відповідачем укладено у простій формі договір позики на суму 2500 Євро з кінцевим терміном повернення коштів 28 квітня 2016 року. Однак відповідач вязяті зобовязання не виконав та отримані у борг кошти не повернув.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до Апеляційного суду Вінницької області із апеляційною скаргою, у якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області 31 травня 2017 року вказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач не передавала відповідачу грошові кошти а відтак правовідносини між сторонами мають ознаки сімейних та цивільно-правових іншої природи ніж позика.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

У розписці від 27.10.2015 року складеній ОСОБА_3 в простій письмовій формі зазначено наступний текст: «Я, ОСОБА_3 віддав ОСОБА_2 долг в сумі 2500 Є. Зобовязуюсь відати ще 2500 Є за пів року, 27.10.2015. Підпис» (а.с.56).

Зі змісту цієї розписки вбачається, що ОСОБА_3 вказавши про повернення частини боргу та про зобовязання повернути іншу частину боргу протягом пів року, визнав факт отримання коштів від позивача та за засвідчив зобовязання повернути ці кошти у визначений строк.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, видана відповідачем розписка у розумінні Цивільного кодексу є договором позики.

В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд першої інстанції вищевказаних вимог закону та норм матеріального права не врахував, що призвело до неправильного вирішення спору між сторонами.

Боргові документи мають підтверджувати дві обставини: по - перше, факт отримання боржником грошей або речей; по - друге, точно визначений строк повернення грошей або речей, а у разі його відсутності - момент пред'явлення вимоги.

Обов'язковими реквізитами боргового документа є власноручний підпис боржника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо.

Оригінал боргової розписки, який знаходиться на а.с. 56 цивільної справи цим вимогам відповідає.

Судова колегія вважає, що відповідачем не доведено належними доказами спростування доводів позовної зави щодо укладеного між сторонами договору позики.

Як вбачається з розписки грошовою одиницею боргових зобов'язань є еквівалент Євро до національної одиниці - гривні.

Згідно з нормами Цивільного Кодексу, що стосуються позикових правовідносин, позикодавець ( кредитор) має право стягнути з позичальника ( боржника), крім самої позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, такі види процентів: 1) проценти за користування позикою у розмірі, встановленому у договорі, а якщо він не встановлений, то розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ( ч.1 ст. 1048 ЦК України); 2) три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1050 ЦК).

Відповідно до позовних вимог, а судова колегія розглядає справу не інакше ніж в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, розрахунок основного боргу здійснювався відповідно до ставки НБУ станом на 26.04.2917 року, який становив 29,0047 грн. за 1 Євро (2500 х 29,0047 = 72511,75 грн. 3% річних від простроченої суми за період 28.04.2016 року по 26.05.2017 року (364 дня), що складає: 72511,75 ? 3 ? 364 : 365 : 100 = 2169,39 грн.

Вираховуючи відсотки за користування позикою колегія суддів виходить з того, що облікова ставка НБУ за період:

з 28.04.2016 по 26.05.2016 становила 19%;

з 27.05.2016 по 23.06.2016 18 %;

з 24.06.2016 по 28.07.2016 16,5 %;

з 29.07.2016 по 15.09.2016 15,5 %;

з 16.09.2016 по 27.10.2016 15 %;

з 28.10.2016 по 07.12.2016 14 %;

з 08.12.2016 по 15.12.2016 - 14 %;

з 16.12.2016 по 12.04.2017 14%;

з 14.04.2017 по 26.04.2017 13%,

Отже відсотки за вказані періоди обраховуються наступним чином:

з 28.04.2016 по 26.05.2016 (29 днів) 70000 ? 19 : 100 : 365 ? 29 = 1056,71 грн.;

з 27.05.2016 по 23.06.2016 (28 днів) 70000 ? 18 : 100 : 365 ? 28 = 966,58 грн.;

з 24.06.2016 по 28.07.2016 (35 днів) 70000 ? 16,5 : 100 : 365 ? 35 = 1107,53 грн.;

з 29.07.2016 по 15.09.2016 (49 днів) 70000 ? 15,5 : 100 : 365 ? 49 = 1456,58 грн.;

з 16.09.2016 по 27.10.2016 (42 дня) 70000 ? 15 : 100 : 365 ? 42 = 1208,22 грн.;

з 28.10.2016 по 07.12.2016 (41 день) 70000 ? 14: 100 : 365 ? 41 = 1100,82 грн.;

з 08.12.2016 по 15.12.2016 - 14 %; (8 днів) 70000 ? 14: 100 : 365 ? 8 = 214,79 грн.;

з 16.12.2016 по 13.04.2017 (119 днів) 72511,75 ? 14 : 100 : 365 ? 119 = 3309,71 грн.;

з 14.04.2017 по 26.04.2017 (13 днів) 72511,75 ? 13 : 100 : 365 ? 13 = 335,74 грн.

Всього: 1056,71 + 966,58 + 1107,53 + 1456,58 + 1208,22 + 1100,82 + 214,79 + 3309,71 + 335,74 = 10756,68 грн.

За таких обставин, та враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, доведено обставини, які суд не вважав встановленими, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 1794,18 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 85437, 43 грн. з яких:

-72511,75 грн. сума основного боргу, що станом на 26.04.2017 року еквівалентно 2500 Євро за офіційним курсом Національного банку України;

-2169,39 грн. 3 % річних;

-10756,68 грн. відсотки за користування коштами.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1794,18 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно із оригіналом

Головуючий: В.П. Рибчинський