Категорія: 34 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства № 2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої затопленням квартир, за апеляційною скаргою відповідача на рішення Луцького міськрайонного суду від 04 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до житлово-комунального підприємства № 2 (далі ЖКП №2), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартир №69 та №70 в будинку №13а по вул. Шота Руставелі в м. Луцьку Волинської області, які розташовані на девятому поверсі девятиповерхового цегляного будинку.

Вказує на те, що внаслідок незадовільного стану покрівлі будинку, її квартири були затоплені водою у 2014-2015 роках. Даний факт підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.09.2015 року, проведеної в рамках кримінального провадження №0000620.

Вартість завданих збитків внаслідок їх затоплення в квартирі №69 становить 2667 грн., а в квартирі №70 8336 грн., що разом складає 11013 грн. Крім того, внаслідок затоплення квартир, їй спричинена також і моральна шкода.

Позивачка з врахуванням збільшених позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь спричинену матеріальну шкоду, завдану затопленням квартири АДРЕСА_1 в розмірі 3366 грн., квартири №70 9136 грн., та 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.05.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ЖКП №2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 12502 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., завдану унаслідок затоплення квартир та 5500 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ЖКП №2 в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Додатковим рішенням цього ж суд від 18.05.2017 року стягнуто з ЖКП №2 на користь ОСОБА_1 1824 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі відповідач ЖКП №2, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові, виходячи з такого.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачці було завдано шкоди внаслідок неналежного утримання ЖКП №2 стану покрівлі даху будинку, тоді як обовязок з утримання її в належному стані покладено на нього, а тому дійшов до висновку про відшкодування відповідачем майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 у звязку із затопленням її квартир та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок бездіяльності відповідача їй завдано душевних страждань у звязку із пошкодженням її майна.

Однак погодитись з висновками місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди не можна, оскільки вони не відповідають встановленим в справі обставинам та не узгоджуються з вимогами закону.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належать квартири №69 та №70 по вул. Шота Руставелі, 13а в м. Луцьку Волинської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.03.2002 року та свідоцтвом про право власності на житло від 11.12.1997 року. (а.с.32, 35).

Судом також встановлено, що у звязку із незадовільним станом покрівлі даху будинку належні позивачці квартири було затоплено. Дана обставина підтверджується протоколами огляду місця події від 10.02.2014 року, письмовими поясненнями позивача ОСОБА_1 від 10.02.2014 року, актом від 10.02.2014 року, протоколом огляду місця події від 02.06.2014 року, письмовими поясненнями позивачки ОСОБА_1 від 02.06.2014 року, протоколом огляду місця події від 10.06.2014 року, протоколом огляду місця події від 25.03.2015 року (а.с.50-52, 54, 62, 64, 68-69, 70),

Із висновку №О-8 судової будівельної-експертизи від 28.02.2017 року вбачається, що причиною пошкоджень стін та стелі в квартирах №69 та №70 по вул. Шота Руставелі, 13а в м. Луцьку Волинської області, є потрапляння вологи в квартиру через перекриття та покриття з покрівлею будинку. Крім того, між затопленням стін та стелі у вказаних квартирах і перекриттям та покриттям з покрівлею будинку по вул. Шота Руставелі, 13а в м. Луцьку існує прямий причинно-наслідковий звязок (а.с.125-127).

Відповідно до вказаного висновку вартість збитків внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 станом на 23.02.2017 року становить 3366 грн., а квартири №70 9136 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Статтею 19 Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. п. 2, 5, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону на експлуатуючій організації, як на виконавцеві послуг, лежить обов'язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Аналогічні зобовязання відповідача ЖКП №2 як балансоутримувача згаданого житлового будинку передбачені й договором про надання послуг з утримання будинку, який був укладений 11.02.2008 року з позивачкою ОСОБА_1, умовами якого, зокрема п. 3.4.3. передбачено, обовязок виконавця утримувати внутрішньобудинкові санітарно-технічні мережі (від зовнішньої стіни будинку до внутрішньої стіни квартири) в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, в тому числі на внутрішньоквартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно-технічного обладнання), усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством та цим договором (а.с.38-43). Крім того пунктом 3.4.7. даного договору передбачено, що виконавець зобовязаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку, приміщень. Своєчасно проводити підготовку будинку і інженерного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рівень та якість надання відповідних послуг передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 (далі Правила).

Відповідно до п. 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

За правилами ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до пункту 4.2.1. згаданого договору виконавець (в даному випадку (ЖКП №2) несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоровю, - шляхом відшкодування збитків.

Місцевий суд прийшов до правильного висновку, що саме до обовязків ЖКП №2 як балансоутримувача житлового будинку по вул. Шота Руставелі, 13а в м. Луцьку Волинської області належить утримання покрівлі даху будинку у належному стані, а отже і обовязок відшкодування шкоди у визначеному висновком судової будівельної-експертизи від 28.02.2017 року розмірі у звязку з її заподіянням позивачці через неналежне виконання цих обовязків також лежить на відповідачеві.

В той же час, висновок суду про відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачці в розмірі 1500 грн. не узгоджується з вимогами закону.

Як уже зазначалося, між сторонами по справі 11.02.2008 року було укладено договір про надання послуг з утримання будинку, тобто між ними виникли правовідносини, які є договірними.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440 1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"); - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з того, що між сторонами по справі виникли не деліктні, а договірні правовідносини, які регулюються умовами укладеного між сторонами договору, яким відшкодування моральної шкоди не передбачено, підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в даному випадку відсутні. Посилання суду в обґрунтування своїх висновків щодо відшкодування моральної шкоди на ст. ст. 1166, 1167 ЦК України є помилковими, оскільки наведені норми права застосовуються до деліктних (позадоговірних) правовідносин, тоді як в розглядуваному випадку мали місце договірні правовідносини.

Спірні правовідносини в даному випадку підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», п. 5 ч. 1 ст. 4 якого (в редакціях від 02.12.2012 року та від 01.01.2015 року, що діяли на час заподіяння шкоди в 2014-2015 роках) встановлена право споживачів на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки в розглядуваній ситуації йде мова про неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань по наданню послуг згідно умов укладеного з позивачем договору про надання послуг з утримання будинку, а не щодо недоліків продукції, підстав для відшкодування моральної шкоди за цим Законом немає.

У звязку з цим колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене місцевим судом рішення в частині вимог про відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Покликання відповідача у своїх доводах апеляційної скарги на ту обставину, що позивачка ОСОБА_1 не зверталась до ЖКП №2 з актом-претензією з приводу затоплення її квартир, що свідчить про недобросовісність поведінки позивачки у виконанні взятих на себе зобовязань, що призвело до нанесення матеріальних збитків з її власної вини, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що саме на відповідачу як на експлуатуючій організації, виконавцеві послуг, лежить обов'язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, якого останній не виконав, не забезпечив належне перекриття покрівлі даху будинку внаслідок протікання якої належні позивачці квартири було затоплено. Позивачкою у встановленому законом порядку доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та надано належні докази, які вказують на порушення взятих відповідачем на себе зобовязань за згаданим договором у звязку з чим їй була завдана майнова шкода.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.02.2012 року, яке набрало законної сили 11.04.2012 року (а.с.178-182), встановлено факт невиконання ЖКП №2 своїх зобовязань за договором з приводу належного утримання і ремонту покрівлі згаданого будинку та зобовязано вказаного надавача послуг провести капітальний ремонт покрівлі і її елементів з метою недопущення потрапляння вологи в квартири позивачки. З цього випливає, що не актом-претензією споживача, а більш значимим актом судовим рішенням зверталась увага відповідача на недоліки в стані покрівлі, які не були усунуті ним і призвели до затоплення належних позивачці квартир в наступних роках.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, оскаржуване в даній справі рішення суду підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню в частині вимог про відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача житлово-комунального підприємства № 2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 04 травня 2017 року в частині стягнення 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства № 2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: