Номер справи 623/1405/17
Номер провадження 2/623/880/2017
РІШЕННЯ

іменем України

06 липня 2017 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області, в складі:

головуючого судді Герцова О.М.,

за участю секретаря Теницької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району, треті особи: Ізюмська районна державна адміністрація, міськрайонне управління в Ізюмському районі та м. Ізюм Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права власності на земельну (частку) пай в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю.

У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_2 не з'явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області ОСОБА_3 також у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, заперечень проти позову не має.(а.с.31)

Представник Ізюмської райдержадміністрації не до суду не з`вився, клопотань або заперечень не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься розписка.(а.с.30).

ОСОБА_4 міськрайонного управління ОСОБА_5 просив у своїй заяві розглядати позовну заяву ОСОБА_1 без їх участі та на підставі наявних у справі доказів.(а.с.34)

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серія І-ВЛ №456048 від 25 липня 2016 року підтверджено, що батьком позивача у справі ОСОБА_1 є ОСОБА_6, матір`ю ОСОБА_7.(а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №032151 від 27.08.1996 року батько позивача ОСОБА_6 помер 25 серпня 1996 року. (а.с.13), а свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №549778 від 25 липня 2016 року підтверджено смерть ОСОБА_7.(а.с.14).

У довідці сільського голови ОСОБА_3 зазначено, що на день смерті ОСОБА_6, а саме 25 серпня 1996 року, з ним були зареєстровані дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_1І.(а.с.15). Також головою сільської ради було повідомлено, що ОСОБА_6, дійсно відповідно до протоколу зборів уповноважених КСП ім.. Шевченко від 18.01.2000 року, включений до списку до державного акту на право колективної власності на землю.(а.с.16).

Начальником міськрайонного управління Держгеокадастру повідомлено що ОСОБА_6 обліковується під порядковим номером 375 в додатку 1 « Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до державного акту на право колективної власності на землю серія ХР №14-00-000527 від 19 серпня 1996 року, який видано колективному сільськогосподарському підприємству ім..Шевченка на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області(а.с.18)

Завідувачем Ізюмської держнотконтори ОСОБА_8 позивача ОСОБА_1 спрямовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище вказану земельну ділянку.(а.с.19)

У частині 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 закріплено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У ч. 1 ст.3 вказаного Закону закріплено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статті 1216, 1217, 1218 ЦК України встановлюють, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно із положеннями ч. 1. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин суд вважає доведеною ту обставину, що позивач, проживаючи разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент їх смерті та звернувшись до Ізюмської державної нотаріальної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є таким, що прийняв спадщину, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) за спадкодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не має іншої можливості оформити спадщину та захистити право власності.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1261, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 8,44 умовних кадастрових гектар, в тому числі ріллі в умовних кадастрових гектар із земель внутрішньогосподарського резервного фонду, а пасовищ в умовних кадастрових гектарах із земель державного запасу, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області за межами населеного пункту

- після смерті батька ОСОБА_6, померлого 25 серпня 1996 року, право на земельну частку (пай) належало йому згідно списку громадян колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства додатку до Державного акта на право власності на землю серії ХР №14-00-000527 від 19 серпня 1996 року, який виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області , площею 4,22 умовних кадастрових гектар;

- після смерті матері ОСОБА_7, померлої 25 червня 1997 року, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6, але за життя не оформила свого права на майно, належне спадкодавцю - ОСОБА_6 згідно списку громадян колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, додатку до Державного акта на право власності на землю серії ХР №14-00-000527 від 19 серпня 1996 року, який виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка на території Малокомишуваської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 4,22 умовних кадастрових гектар.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.М.Герцов