Справа № 686/8383/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Хмельницької області, третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Олешинське», про зобовязання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому зазначила, що на підставі рішення ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 02.11.2007 року №1192/07р на імя ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №925917 від 29.01.2008 року. 21.10.2014 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті, вона успадкувала вищевказане право на земельну частку (пай), який перебуває у колективній власності СП ВАТ «Олешинське» с. Олешин Хмельницького району Хмельницької області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що нотаріусом їй було видане відповідне свідоцтво про право власності на спадкове майно. Після оформлення сертифікату на своє імя вона звернулася в управління Держкомзему та Головне управління Держземагенства у ОСОБА_3 районі, де їй запропонували звернутися в ОСОБА_2 сільську раду і взяти дозвіл на номер ділянки, яка за нею закріплена. Отримавши у сільській раді відповідні документи вона повторно звернулася до управління Держкомзему та управління Держземагенства у Хмельницькому район. Після оплати коштів їй був виданий протокол розподілу земельної ділянки по ОСОБА_2 сільській раді з яким вона звернулася до ОСОБА_3 районної державної адміністрації з відповідною заявою щодо виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте у виділенні земельної цієї земельної ділянки їй було відмолено з посиланням на відсутність вільних земель на території ОСОБА_2 сільської ради. У березні 2015 року вона знову звернулася до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області з заявою про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до вищезазначеного сертифікату проте відповіді так і не отримала. Оскільки всі землі КСП ВАТ «Олешинське» села Олешин Хмельницького району Хмельницької області вже розпайовані та виділені громадянам в натурі, вважає що має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу) ОСОБА_2 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. На підставі викладеного просить суд зобовязати відповідачів виділити їй в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення площею 3,66 в умовних кадастрових гектарах із земель резерву (запасу) ОСОБА_2 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації позов не визнав. Зазначив, що до повноважень ОСОБА_3 районної державної адміністрацій не входить вирішення питання стосовно виділення земель особам. Таким чином, ОСОБА_3 районна державна адміністрація не є належним відповідачем у даній справі.

Представник відповідача управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Хмельницької області, а також третьої особи товариства з додатковою відповідальністю «Олешинське» в судове засідання не зявилися.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що 29 січня 2008 року на підставі рішення ОСОБА_3 районної державної адміністрації №1192/07р від 02.11.2007 року ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), яким посвідчено право останнього на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Олешинське» розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) за вказаним сертифікатом було передано Борис (нині ОСОБА_1) ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Також встановлено, що 21 жовтня 2004 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла ОСОБА_1 Останній, як спадкоємцю за заповітом, 26.12.2008 року було видано свідоцтво про право на спадщину, яким посвідчено її право власності на земельну частку (пай), яке перебуває у колективній власності КСП ВАТ «Олешин» села Олешин Хмельницького району розміром 3,66 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН №925917, виданого ОСОБА_3 районною державною адміністрацією від 29.01.2008 року та зареєстровано 29.01.2008 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №854.

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям визначений Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 року. Згідно вказаного Указу установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Організація та порядок виділення власникам земельних часток(паїв),земельних ділянок в натурі із земель,що належали колективним сільськогосподарським підприємствам,сільськогосподарським кооперативам,сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності регулюються Законом України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв) №899 від 05.06.2003р.(Далі- Закон №899)

Згідно до вимог ст.3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно до вимог ст.5 Закону №899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) ,зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Таким чином, виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) можливе лише із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності та на підставі відповідного рішення сільських, селищних, міських ради щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Як вбачається, в своєму позові позивач просить зобовязати відповідачів виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 3,66 умовних кадастрових гектарів із земель резерву (запасу) ОСОБА_2 сільської ради, тобто по суті ставить питання стосовно виділення їй земельної ділянки із загальних земель, що є неприпустимим.

Також суд звертає свою увагу на те, що відповідно до довідки № 119 від 14.04.2016 року, яка видана ТОВ «Нові аграрні технології» встановлено, що ОСОБА_1 уклала з вказаним товариством договір оренди земельної ділянки (відповідно до сертифікату серія РН №925917, виданого ОСОБА_3 районною державною адміністрацією) з вказаним товариством та отримує належну орендну плату по теперішній час. Вказаний факт не заперечувала і визнала в судовому засіданні позивач.

Зазначене свідчить про те, що належна ОСОБА_1 земельна частка (пай), існує в натурі та нею користується на правах оренди вищевказана юридична особа. За таких обставин посилання на те, що вільних земель колективної власності на території ОСОБА_2 сільської ради не існує суд до уваги не приймає. До того ж жодних належних доказів вказаній обставині суду не представлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Хмельницької області, третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Олешинське», про зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: