АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/7079/2017 Головуючий у 1-ій інстанції - Мирошниченко О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник ОлениОлександрівни, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої ЛюдмилиІванівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГоменюкОлени Миколаївни, ОСОБА_10, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс», Закрите акціонерне товариство «Київгума», Фонд державного майна України, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Державна фіскальна служба України, Державна служба фінансового моніторингу України, про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Олени Олександрівни, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічне промислове постачання», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Людмили Іванівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гоменюк Олени Миколаївни, ОСОБА_10, за участі третіх осіб, в якому просила визнати недійсними договір купівлі-продажу дачного будинку АДРЕСА_1, укладений 03 червня 2015 року між ТОВ «Технічне промислове постачання» та ОСОБА_5, а також договір купівлі-продажу того ж будинку, укладений 19 червня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Крім того, позивачем було подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії, пов'язані з переплануванням, перебудовою, реконструкцією та відчуженням дачного будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на спірний будинок, а також заборонено проведення будь-яких дій, пов'язаних з переплануванням, перебудовою, реконструкцією та відчуженням зазначеного нерухомого майна.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що ОСОБА_3 не має наміру відчужувати спірне нерухоме майно, а тому в даному випадку відсутня ознака неможливості виконання рішення суду у майбутньому, у разі невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову. Крім того, зазначає, що позивач та скаржник є власниками різних об'єктів нерухомого майна, що знаходяться за однією адресою, з огляду на що позовні вимоги не відповідають заявленому виду забезпечення позову.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи слідує, що позивач просить накласти арешт на будинок, що належить ОСОБА_3 на праві власності та є предметом оспорюваних в межах даного провадження правочинів.

Таким чином, враховуючи, що відчуження дачного будинку АДРЕСА_1, може значно утруднити виконання майбутнього рішення суду у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги заяви в про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене вище майно до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси ОСОБА_3.

Так, обраний вид забезпечення позову спрямований на запобігання відчуження нерухомості і жодним чином не обмежує відповідача у можливості користування її майном.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_4 є власником об'єкту незавершеного будівництва, що розташований за адресою АДРЕСА_1, в той час як ОСОБА_3 на праві власності володіє дачним будинком АДРЕСА_1, з огляду на що, на думку скаржника, підстав для накладення арешту на належне ОСОБА_3 майно - немає.

Разом з тим, в межах даного провадження ОСОБА_4 оспорює договори купівлі-продажу саме дачного будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно допустив накладення арешту саме на зазначене вище майно.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: