Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1290/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К», треті особи: відділ Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області, Реєстраційна служба Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Боківський» (далі - СВК «Боківський», кооператив) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Інтерагроком К» та просив визнати недійсним договір земельної ділянки, площею 6,48 га, кадастровий №:02:000:0657, яка розташована на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, укладений 19.06.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтерагроком-К», зареєстрований 19.06.2015 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №10101425.

Позивач зазначав, що 03 січня 2010 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір оренди належної відповідачу землі, відповідно до умов якого товариство орендувало земельну ділянку площею 6,48 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на десять років. Державна реєстрація зазначеного договору проведена 29 листопада 2010 року.

11 жовтня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір оренди цієї самої земельної ділянки із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» (далі - ТОВ «Інтерагроком-К»).

03 лютого2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно цього договору.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 року, що набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію 03 лютого 2014 року права оренди земельної ділянки згідно договору від 11 жовтня 2013 року.

24 червня 2014 року ОСОБА_2 направив на адресу кооперативу попередження про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, проте останній листом від 08 липня 2014 року повідомив про незгоду із розірванням договору.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року, позов СВК «Боківський» задоволено.

Визнано договір оренди землі, укладений 10 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтерагроком-К», недійсним. Розподілено судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерагроком-К» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову СВК «Боківський».

Ухвалою апеляційного суду від 27 червня 2017 року прийнято відмову ОСОБА_2 від апеляційної скарги, провадження у справі в цій частині закрито.

В судовому засіданні апеляційного суду представники ТОВ «Інтерагроком-К» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник СВК «Боківський» та ОСОБА_2 заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Представники відділу Держгеокадастру у Долинському районі Кіровоградської області, реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області та приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України) тому суд ухвалив розглянути справу без участі представників третіх осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи договір оренди землі недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що цей договір укладено ОСОБА_2 з ТОВ «Інтерагроком-К» під час дії договору оренди тієї самої земельної ділянки з СВК «Боківський», що суперечить нормам земельного законодавства України.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Аналізуючи вказані норми можна дійти висновку, що чинним законодавством передбачено розірвання договору в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2010 року між ОСОБА_2 та СВК «Боківський» було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки, відповідно до умов якого останній орендував земельну ділянку площею 6,48 га, розташовану на території Кіровської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Державна реєстрація зазначеного договору проведена 29 листопада 2010 року.

11 жовтня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки із ТОВ «Інтерагроком-К».

03 лютого 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно цього договору.

Проте постановою Кіровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 року, що набрала законної сили, рішення державного реєстратора про реєстрацію 03 лютого 2014 року права оренди земельної ділянки згідно договору від 11 жовтня 2013 року визнано протиправним та скасовано.

19 червня 2014 року ОСОБА_2 направив позивачеві попередження про розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, проте останній листом від 08 липня 2014 року повідомив його про незгоду із розірванням договору.

19 червня 2015 року ОСОБА_2 уклав із ТОВ «Інтерагроком-К» договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки.

Пред'являючи позов СВК «Боківський» посилався на те, що останній договір оренди земельної ділянки між відповідачами укладено у період дії договору оренди тієї ж земельної ділянки між ним та ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у договорі оренди землі, укладеному між СВК «Боківський» та ОСОБА_2 умови щодо одностороннього розірвання цього договору.

У порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України суд першої інстанції не дав належної правової оцінки п. 39 цього договору, яким передбачено можливість розірвання договору в односторонньому порядку шляхом письмового попередження зацікавленою в цьому стороною не пізніше, ніж за шість місяців.

Встановлено, що п. 39 спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Також суд не звернув уваги, що ОСОБА_2 відповідно до п.39 спірного договору направив СВК «Боківський» лист про розірвання договору в односторонньому порядку, що підтверджується відповіддю кооперативу про заперечення розірвання договору (а.с. 15).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Але до деяких правочинів законодавством встановлені певні вимоги.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, оскільки розірвання в односторонньому порядку договору оренди, укладеного 03 січня 2010 року, між ОСОБА_2 та СВК «Боківський» відбулося із додержанням чинного законодавства, після чого, 19 червня 2015 року, ОСОБА_2 уклав із ТОВ «Інтерагроком-К» новий договір оренди цієї самої земельної ділянки, який того ж дня було зареєстровано у встановленому законом порядку, тому правових підстав для визнання його недійсним з підстав заявлених у позові немає.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної та касаційної скарг ТОВ «Інтерагроком-К» сплатило 3169 грн. 40 коп. тому зазначені витрати на його користь підлягають стягненню з СВК «Боківський».

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» про визнання недійсним договору оренди землі укладеного 19.06.2015 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Боківський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроком-К» 3169 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.І.Мурашко

Судді: О.В.Гайсюк

ОСОБА_6