Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Ткачук Г.В., за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного Товариства « Маріупольській металургійний комбінат ім.. Ілліча» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ММК ім. Ілліча», в якому просить поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначивши, що після закінчення Приазовського Державного технічного університету в червні 1999 року, він 23 червня 1999 року був прийнятий на роботу інженером-програмістом до Приватного Акціонерного Товариства « Маріупольській металургійний комбінат ім..Ілліча». З 09 вересня 2002 року його було переведено до відділу виготовлення та збуту продукції інженером з підготовки виробництва, а 01 березня 2013 року його було переведено до управління з виготовлення інженером першої категорії групи холодно канатного листа відділу з виготовлення тонкого листа. 10 жовтня 2016 року його було звільнено наказом відповідача № 1109 від 10.10.2016 року в звязку зі змінами в організації виробництва і праці, повязані з ліквідацією реорганізацією або перепрофілюванням підприємства п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним , оскільки відповідачем не зазначена конкретна підстава його звільнення, та таких підстав взагалі не було , не відбулося пропозиції усіх штатних посад , які були вакантними на час звільнення . Просив поновити його на посаді інженера першої категорії управління з виготовлення, відділу планування виробництва з тонкого та трубного сортаменту, визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 1109 від 10.10.2016 року , а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 25000 грн.

Позивач в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримали повністю та просили їх задовольнити, оскільки вважав своє звільнення незаконним.

Представники позивача адвокати ОСОБА_4, ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити

Представник відповідача ПАТ «ММК імені Ілліча» - ОСОБА_5, що діяла на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала та пояснила,що позивач працював інженером 1 категорії групи холоднокатаного листа відділу з виробництва тонкого листа Приватного Акціонерного Товариства « Маріупольській металургійний комбінат ім.. Ілліча» . На підставі наказу №1109 від 10.10.2016 року він був звільнений у звязку зі змінами в організації виробництва та праці, яке призвело до скорочення штатної та облікової чисельності працівників підприємства, яке це передбачено п.1 ст.40 КЗпП України. 02.02.2016 року на ПрАТ ММК ім. Ілліча був виданий наказ № 101 «Про зміни в організації виробництва та праці працівників управління з виробництва ПАО «ММК ім..Ілліча» за підписом директора з персоналу та соціальним питанням, повноваження якого підтверджується довіреністю за підписом Генерального директора підприємства. Згідно пункту 2 цього наказу було передбачене скасування посад управління по виробництву згідно з переліком посад, які зазначені у додатку 1 до цього наказу, серед яких була і посада позивача. На виконання вищеназваного наказу, ОСОБА_3 25.04.2016 року був ознайомлений шляхом вручення повідомлення, від підпису якого позивач відмовився, про що складений відповідний акт. Оскільки посада позивача була виведена із штатною розкладу, йому 25.04.2016 року, 30.05.2016 року, 14.06.2016 року, 31.08.2016 року та 03.10.2016 року було запропоновано інші посади, які були вільні на комбінаті саме на ці дати, від яких позивач відмовився. Крім того, 31.08.2016 року ОСОБА_3 було видано направлення на імя начальника ЛПЦ-3000 для можливості переводу на посаду травільщіка прокату та труб, проте на цьому документі рукою позивача було написано, що у звязку зі станом здоровя, проходженням курсу лікування відмовляється. Таким чином ПрАТ ММК ім.. Ілліча приймало всіх заходів щодо працевлаштування позивача. На засіданні 06.10.2016 року профспілковий комітет дав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, та 10.10.2016 року ОСОБА_3 був ознайомлений із наказом № 1109 про припинення трудового договору, але від підпису у наказі та отриманні трудової книжки відмовився, про що складені відповідні акти. 11.10.2016 року ОСОБА_3 отримав трудову книжку . Вважала, що при звільненні позивача та ПрАТ « Маріупольській металургійний комбінат ім.. Ілліча» не були порушені вимоги законодавства , тому просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності із положеннями статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 23 липня 1999 року перебував у трудових відносинах із ПАТ «ММК імені Ілліча», де працював на різних посадах, та з 09 вересня 2002 року його було переведено до відділу виготовлення та збуту продукції інженером з підготовки виробництва, а 01 березня 2013 року його було переведено до управління з виготовлення інженером першої категорії групи холодно канатного листа відділу з виготовлення тонкого листа. Відповідно до наказу № 1109 від 10.10.2016 року ОСОБА_3 було звільнено у звязку зі змінами в організації виробництва та праці, яке призвело до скорочення штатної та облікової чисельності працівників підприємства, передбачене п.1 ст.40 КЗпП України(а.с.71). Не погоджуючись зі звільненням позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи надані суду докази суд приходить до наступного.

02 лютого 2016 року ПАТ «ММК імені Ілліча» було видано наказ № 101 «Про зміни в організації виробництва та праці працівників управління з виробництва ПАО «ММК ім..Ілліча», у п.2 цього наказу передбачене скасування посад управління по виробництву згідно з переліком посад, які зазначені у додатку 1 до наказу, серед яких була і посада ОСОБА_3 інженер 1 категорії групи холоднокатаного листа з відділу виробництв тонкого листа(а.с.37-39).

Пунктом 3 цього наказу було введено посади у штатний розклад управління з виробництва, згідно з додатком 2 та затверджена нова організаційна структура управління з виробництва (додаток 3 наказу). Підпункт 7.1 пункту 7 цього наказу зазначає, що працівникам, вакансії яких підлягають вивільненню, необхідно запропонувати іншу роботу на комбінат(а.с.37-41).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Постановою Верховного суду України від 11 липня 2012 року обумовлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру , встановлює чисельність працівників і штатний розклад. Підприємство може складатися з виробничих або функціональних структурних підрозділів та створювати філії, представництва, відділення та інші відокремленні підрозділи.

Отже, роботодавець дотримав умови ст.49-2 КЗпП, оскільки позивач був ознайомлений на час попередження про звільнення з усіма вакантними посадами .

Оскільки посада ОСОБА_3 була виведена із штатного розкладу йому 25.04.2016 року, 30.05.2016 року, 14.06.2016 року, 31.08.2016 року та 03.10.2016 року в межах існуючого штатного розкладу було запропоновано інші посади, які буди вільні на комбінаті саме на ці дати, від яких позивач відмовився, що підтверджується відповідними протоколами, актами про відмову від підпису та довідкою стосовно вакансій № 15/1-2840. 31.08.2016 року ОСОБА_3 був ознайомлений зі списком вакансій, які є актуальними на 31.08.2016 рік, про що свідчить його підпис. 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 було видано направлення на імя начальника ЛЦП-3000 для можливості переводу на посаду травільщіка та труб, на якому позивачем записано, що у звязку зі станом здоровя та відмовляється проходити курс лікування(а.с.70).

Також позивач розписався у протоколі від 03.10.2016 року та був ознайомлений зі списком вакансій, вільними на цей час. ОСОБА_3 обрав вакансію «бригадира на обробці, сортуванню, прийманню, здаванню, пакетуванню та пакетуванню металу і готової продукції». З метою переводу позивача на вказану посаду йому був виданий бланк наказу про переведення на іншу роботу у Цех холодного прокату, проте в ньому міститься висновок медичного огляду про, що він не придатний на вказану посаду (а.с.51-58,60-67).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при звільненні ОСОБА_3 були дотримані норм закону щодо його можливого працевлаштування.

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Оскільки позивач відмовився від запропонованих вакансій, відповідачем було надіслане подання до профспілкового комітету Управління комбінату на звільнення ОСОБА_3, яке у звязку з повторним незявленням позивача на засіданні профспілки було розглянуто у його відсутності. На вказаному засіданні профспілковий комітет дав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, що підтверджується витягом із протоколу № 118 від 06.10.2016 року(а.с.76).

Підтримуючи позов, посилався на те, що його звільнення є неправомірним тому, що відповідно до наказу по підприємству за № 101 від 023.02.2016 року про зміну структури ПАТ «ММК ім..Ілліча» не відбулося скорочення штату працівників підприємства. Крім того, ОСОБА_3 вважає порушенням з боку відповідача ту обставину, що у знов створеному відділі планування виробництва по тонкому та трубному сортаменту, йому не запропонували жодну з трьох вакансій інженера 1 категорії.

Суд вважає таке твердження позивача помилковим за наступних обставин.

При працевлаштуванні осіб, які підлягають вивільненню у звязку із змінами в організації виробництва і праці, переведення робітників, які підлягають вивільненню, на вакантні посади і робочі місця не діють правила про переважне право на залишення на роботі, що встановлені ст.42 КЗпП України. Переважне право на залишення на роботі не є тотожнім праву на працевлаштування на нову посаду. Право прийняття на роботу належить працедавцеві та не підлягає судовому врегулюванню.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 (із подальшими змінами), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 (із подальшими змінами), розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 62 ГК( господарського кодексу ) України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений … для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої … та іншої господарської діяльності, в порядку, передбаченому ГК України та іншими законами.

Самостійність підприємницької діяльності полягає, зокрема, в тому, що підприємства мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку діяльність, не заборонену законом. У відповідності до ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те,що при звільненні позивача , відповідачем були дотримані всі умови, передбачені діючим законодавством України, а саме : він був попереджений про наступне вивільнення за два місяця, йому неодноразово пропонувались вакантні посади у межах підприємства, та він отримував направленні у відділ кадрів, профспілковим комітетом Управління комбінату була надана згода на його звільнення та він був попереджений про засідання профспілки.

При таких обставинах , з урахуванням наведеного, встановлених обставин справи та вимог закону, суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача були дотримані всі умови, передбачені діючим законодавством України, наказ про його звільнення з роботи на п.1 ст.40 КЗпП є законним і підстав для його скасування та поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди та судових витрат - немає .

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 40, 49-2, 235, 237-1 КЗпП, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 , суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного Товариства « Маріупольській металургійний комбінат ім.. Ілліча» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова