Справа №611/288/17
Провадження №2/611/134/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 26 січня 1996 року померла її мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 5, 75 умовних кадастрових гектари, розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

02 лютого 2017 року виконуючою обовязки державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом позивачам було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку.

Позивачі посилаючись на те, що отримати іншим шляхом правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину не має можливості, просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень не надала.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 померла 26 січня 1996 року, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №456315, виданим повторно 16 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області (а.с.5).

ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2, що вбачається з наданих документів ( а.с.6,7).

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що іншим шляхом правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину не має можливості.

Судом достовірно встановлено, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцю, але оригінал документу, що підтверджує його право власності на ділянку, втрачено, тому така ділянка все рівно є предметом спадкування після смерті ОСОБА_2 в зв'язку з чим права ОСОБА_3 підлягають захисту в судовому порядку.

Як розяснено у листі Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Судом встановлено, що відкриття спадщини відбулося в період чинності і ЦК УРСР від 18.07.1963 №1540-VI.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

З довідки №314 від 12 червня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Барвінківського районну Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 1995 року здійснювала догляд за своєю матірю ОСОБА_2 по день її смерті, користувалася її житловим будинком та присадибною ділянкою.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала померлі 26 січня 1996 року ОСОБА_2 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР№0242856, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба» за №865 від 01 лютого 2000 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з часу проголошення, особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя Ю.А. Коптєв