Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/1479/15-ц Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Після уточнення позовних вимог правонаступник позивача ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь 29274,50 гривень, а саме: 12765,87 грн. майнової шкоди, 3181,80 грн. судових витрат за проведення судової експертизи, комісія банку 20 грн. та 230,77 грн., штрафні санкції - пеня, три проценти річних, інфляційні витрати 8999,51 грн., поштові витрати 147,37 грн., транспортні витрати 1600,29 грн., добові 1159,20 грн., втрачений заробіток (упущена вигода) 569,69 грн., оплата правової допомоги 600 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 03.07.2015 року у місті Чуднові по вул.Героїв Майдану водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив зіткнення з належним йому автомобілем НОМЕР_2. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний ОСОБА_5 Цивільно-правова відповідальність останнього застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до ремонтної калькуляції від 26.09.2015 року вартість ремонту його пошкодженого автомобіля складає 60 615 грн. 41 коп., проте відповідачем йому було виплачено лише 23 000 грн. 77 коп.

Ухвалою суду від 19.01.2017 року у зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_4 до участі у справі було залучено правонаступника ОСОБА_3.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження та зясування обставин справи, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції не досліджено та не зроблено належної оцінки висновку експертизи, наданої страховиком, та судовій експертизі. Вважає, що з незрозумілих причин суд надав перевагу дослідженню, замовленому страховиком, а не висновку експерта. Разом з тим, відповідно до висновку №006/02/2016 від 21.05.2016 року судової авто-товарознавчої експертизи розмір заподіяного їй матеріального збитку становить 35766,64 грн. Виплата страхової компанії склала 23 000,77 грн., а тому недоплачена сума 12 765,87 грн. має бути стягнута з відповідача на її користь.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2015 року по вул.Героїв Майдану в м.Чуднів Житомирської області водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_3 допустив зіткнення з належним ОСОБА_4 автомобілем НОМЕР_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_5 вимог 10.1а Правил дорожнього руху України.

Постановою Чуднівського районного суду від 15 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і притягнуто до адмінвідповідальності за ст.124 КпАП України у вигляді штрафу (т.1 а.с.4). Зазначена Постанова є чинною, а тому встановлені в ній обставини додаткового доведення не потребують.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5023137 (т.1 а.с. 27). Відповідно до поліса ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов із заявлених підстав задоволенню не підлягає. При цьому судом враховано, що спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На виконання положень цього Закону в день отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме 06 липня 2015 року, представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено огляд пошкодженого автомобіля НОМЕР_5, про що складено відповідний акт (т.1 а.с. 28,29).

За заявою власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 йому було виплачено страховою компанією відшкодування в розмірі 23000,00 грн. (т.1 а.с.5,7). Розмір цього відшкодування визначений на підставі ремонтної калькуляції №2072 від 05.08.2015 року, складеної субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 та з урахуванням зносу транспортного засобу (т.1 а.с.30-35,38).

Обгрунтовуючи заявлені в суді вимоги, позивач посилався на те, що виплаченої суми недостатньо для повного відновлення пошкодженого автомобіля. При цьому на підтвердження таких вимог позивач посилалася на висновок судової автотоварознавчої експертизи №006/02/2016 від 21 травня 2016 року, згідно з яким вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_5, виходячи із стану пошкодження та необхідного обєму і характеру відновлювального ремонту, станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди 03.07.2015 року становить 35 766 грн. 64 коп. (т.1 а.с.63-88).

Проте, суд обґрунтовано визнав такі доводи безпідставними, враховуючи наступне.

У п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.34.2. ст.34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п.34.3. ст.34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, аналізуючи наведені вище положення закону, суд правильно вважав, що у випадку, якщо особі, якій заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, вона має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 23.12.2015 року №6-2587 цс15 та від 20.01.2016 року №6-2808цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК є обов»язковою для усіх судів України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають та зводяться до переоцінки доказів. Проте, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: