Справа 206/3970/16-ц
Провадження 2/206/71/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2017 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Ременяк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за оренду житла, матеріальних збитків,

в с т а н о в и в :

13 липня 2016 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1. 07 серпня 2014 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2, договір оренди квартири. Відповідно до умов якого, вона передала їм квартиру в належному для проживання стані, з хорошим ремонтом, з санітарно технічним обладнанням та газовою плитою в робочому стані. Квартира була передана орендарям повністю відремонтованою, після ремонту, шпалери були нові, в квартирі не було плісняви, грибку, плям від вологи та інше. ОСОБА_2 проживала в квартирі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 Відповідно до п. 16 договору оренди орендатор зобовязалася: вносити орендну плату в розмірі 1600 гри., щомісяця, нести відповідальність за можливе нанесення з її вини матеріального збитку, додержуватися діючих правил утримання житлових приміщень та користування ними, підтримувати приміщення в справному стані, не допускати порчі майна орендодавця, по закінченню строку оренди повернути орендодавцю приміщення в попередньому стані. Однак, відповідачі за останні пів року, почали нахабно себе поводити, нерегулярно сплачувати орендну плату та як було встановлено при їх виселенні допустили антигігієнічні умови проживання в квартирі. Відповідачі постійно запевнювали її, що зараз скрутні часи і вони не можуть сплатити за квартиру, але через 4 місяці в них зявляться кошти, обіцяли сплатити суму заборгованості по орендній платі, що утворилася за 7 місяців, та складає 1600грн. х 7 міс. = 11200 грн. Після тривалих переговорів, відповідачі виїхали з квартири зі скандалом, в результаті чого виникла між нами сварка, в ході якої відповідачка та її мати ОСОБА_4 напали на неї та нанесли тілесні ушкодження. З цього приводу вона звернулася до Самарського відділу поліції.

Підтвердженням цього є власноруч написана ОСОБА_2 розписка в якій вона зобовязується виїхати до 15.05.2016 року. Після того як відповідачі виїхали з квартири вона побачила, що квартира знаходиться в незадовільному для проживання стані. Відповідачі заклеїли повністю вентиляційний канал, на кухні, внаслідок чого волога не виходила з квартири та осідала на стелі та стінах квартири, що призвело до появленні в залі: на стінах, стелі - плісняви, шпалери відклеїлися, віконні рами, відкоси всі в плісняві та потріскалися; на кухні: пліснява на стінах, в кутах, шпалери відклеїлися, віконні рами, відкоси всі в плісняві та потріскалися; в ванній кімнаті: пліснява. Все це підтверджується актом обстеження від 30.05.2016 року. Затверджений КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради. Після того, як відповідачі зїхали з квартири, вони відмовляються заплатити суму боргу за сім місяців та витрати на ремонт квартири. Вона була вимушена зробити ремонт, а саме зняття старих шпалер, демонтаж гіпсокартону на стелі, антигрібкова обробка та інше. Загальна сума ремонту склала 12 170 грн., що підтверджується калькуляцією на виконання робіт. Крім того, для проведення ремонту нею було придбано будівельні матеріали на загальну суму 3128,92 грн. Вважає, що саме з вини відповідачів їй було завдано збитки на загальну суму 15298.92 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором оренди в сумі 11200 грн., в солідарному порядку. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь збитки в сумі 15298,92 грн., в солідарному порядку (а.с.2-4, 150-152).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Позивач пояснила, що відповідачі заселилися у квартиру і вона була в нормальному стані. Не було грибка та плісняви. Ремонтні роботи в квартирі проводились років за шість до заселення відповідачів. До весни 2015 року вона заходила до квартири і бачила плісняву лише у ванній, але нічого не казала. Потім їй подзвонила відповідач та сказала, що у них тече по стінах, коли вона приїхала, то побачила, що вони заклеїли витяжку. Квартира знаходиться на десятому поверсі. Відповідачі виїхали і не попередили її.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Зазначили, що вони платили за оренду житла, але письмових доказів у них немає. Пояснили, що вони заїхали у квартиру 15 серпня 2014 року. Квартира була у придатному стані для проживання, але була обідрана штукатурка на стелі. Позивач завжди сама приходила за коштами, а у березні 2016 року попередила, що їм залишився місяць проживання. Тому вони знайшли нову квартиру і орендували її. ОСОБА_3 віддав позивачці ключі. Витяжку заклеїли, бо у квартирі з'явилися таргани, але до плісняви вона не має відношення. Коли заїхали у квартиру плісняви не було, було тепло, серпень місяць. А потім у сусіда протікав бак, який він установив на технічному поверсі, тому затоплював. Про все це знала позивач, її попереджали.

Також від відповідачів надійшли письмові заперечення, які вони обґрунтовують тим, що дійсно 07 серпня 2014 року між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір оренди квартири, згідно якого орендодавець ОСОБА_1 передала в оренду ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Договір оренди не містить відомостей щодо стану квартири, яка була передана в оренду. В п.5 Договору оренди зазначено, що орендодавець здав, а орендар прийняв квартиру з санітарно-технічним обладнанням та газовою плитою у справному стані. Тому посилання в позовній заяві на те, що квартира була передана в належному для проживання стані, з хорошим ремонтом абсолютно нічим не підтверджується. Також не підтверджується посилання позивачки на те, що «квартира була передана орендарям повністю відремонтованою, після ремонту, шпалери нові, в квартирі не було плісняви, грибку, плям від вологи та ін..». Квартира в момент укладання договору оренди була в звичайному стані, придатному для житла. Позивачка приховала від них при укладенні договору фактичний стан квартири. Так, квартира №159 знаходиться на останньому поверсі. Так як протікає дах, то квартира постійно затоплювалася. Про це свідчить відповідь КП ЖРЕП Самарського району на ім'я позивачки за 2012 рік. Крім того, восени, коли почалися дощі, з'ясувалося, що вікна в квартирі не щільно прилягають до стіни, тому вода знадвору проникала в квартиру і їм приходилося її вибирати. Вказані обставини сприяли тому, що в квартирі була постійно підвищена вологість. Позивачка щомісяця приходила до них за орендною платою і вони звертали її увагу на зазначені обставини, але вона говорила, що нічого не може зробити. Ніяких претензій з боку позивачки до них не було. Конфліктна ситуація виникла в звязку з тим, що позивачка відмовилася повернути їм 1600грн., які були сплачені наперед при укладенні договору оренди квартири, або зарахувати ці гроші в рахунок оплати платежів за комунальні послуги. Що стосується орендної плати, то вони сплачували її регулярно щомісячно. Про затримку внесення орендної плати не могло бути і мови, тому що ще до укладання договору оренди позивачка їх попередила про те, що незначна затримка в сплаті орендної плати буде тягти за собою виселення з квартири. Крім того, згідно п.14 Договору оренди була проведена передоплата оренди квартири на 2 місяці наперед, тобто на момент розірвання договору у позивачки залишалося 1600грн., внесених в якості передоплати за договором оренди. Позивачка при зверненні до поліції не вказувала на те, що вони нібито не сплачували орендну плату. Так як в квартирі в березні 2016 року зявилися таргани, які потрапляли в квартиру через вентиляційний отвір на кухні, то дійсно вони його заклеїли папером, в якому зробили отвори такого заміру, щоб не міг пролізти тарган. Крім того, квартиру вони постійно провітрювали навіть взимку, а починаючи з квітня вікна постійно були відчинені. Тому звинувачення в тому, що нібито причиною плісняви в квартирі було заклеювання вентиляційного отвору на кухні, є безпідставними. Акт обстеження квартири від 30.05.2016 року не може бути доказом по справі, оскільки складений невідомо ким та при яких обставинах. Працівник житлової організації або інший спеціаліст в його складанні участі не приймав. Акт КП «Житлове господарство Самарського салону» ДМР не затверджувався, як зазначено в позовній заяві, а в акті є тільки відмітка «підписи підтверджую», підпис невідомої особи та печатка підприємства. Таким чином, згідно позовних вимог єдиним доказом спричинення майнової шкоди позивачки це акт, який суд не може прийняти до уваги. Тому немає жодного доказу, який би свідчив про те, що саме їх неправомірними діями була спричинена будь-яка майнова шкода позивачці. Позивачка для підтвердження причин та розміру спричиненої шкоди навіть не надала суду висновки спеціаліста, а так як ремонт в квартирі вже проведений, то втрачена можливість для проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи. Позивачка на власний розсуд зробила в квартирі ремонт, якщо дійсно ремонт в квартирі був проведений, а тепер шляхом введення суду в оману намагається стягнути з них кошти. Також позовні вимоги до ОСОБА_3 взагалі заявлені без достатніх на те підстав, так як він не є стороною договору оренди квартири, тому не може бути відповідачем по справі (а.с.49-50).

Від представника третьої особи Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району" Дніпропетровської міської ради надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.73).

Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, доводи та пояснення відповідачів, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, встановлених у судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 березня 2003 року (а.с.5-6).

07 серпня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_4 (а.с.7).

Відповідно до п. 5 цього договору орендодавець орендував, а орендатор прийняв квартиру з санітарно-технічним обладнанням та газовою плиткою у справному стані.

Строк дії договору передбачений п. 8 договору оренди, але до якого року діє не зазначено.

Пунктом 12 договору передбачено, що про бажання звільнити квартиру або припинення договору сторони повідомляють один одного за місяць до розірвання договору.

Згідно п. 13 орендна плата складає 1600грн.

П. 14 орендатор вносить передоплату оренди квартири за 2 місяці. Орендатор сплачує залогову суму у розмірі 1600грн.

У відповідності до п. 16 договору орендатор зобовязується: вносити орендну плату, щомісяця, нести відповідальність за можливе нанесення з її вини матеріального збитку, додержуватися діючих правил утримання житлових приміщень та користування ними, підтримувати приміщення в справному стані, не допускати порчі майна орендодавця, по закінченню строку оренди повернути орендодавцю приміщення в попередньому стані.

Пунктом 17 передбачено, що орендодавець за свій рахунок та своїми силами усуває наслідки аварій та пошкоджень комунікації, які трапилися у квартирі не з вини орендатора.

З розписки відповідача ОСОБА_2 вбачається, що вона зобов'язалася виїхати з квартири ОСОБА_1 до 15 травня 2016 року, що не заперечувалося сторонами (а.с.8).

З відповіді Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Самарського району від 03 жовтня 2012 року № 1341 на звернення позивача вбачається, що була оглянута м'яка крівля будинку № 20 по вул. Липовій та встановлено, що руберойд старого зразка потріскався, вздувся, примикання відпали (а.с.12).

З технічного паспорту на квартиру № 159 по вул. Липова в буд. 20 виготовленого станом на 10 січня 2003 року вбачається, що квартира знаходиться на 10 поверсі 10-ти поверхового будинку (а.с.46-48).

З відповіді Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.09.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 надала пояснення та повідомила, що дозволила ОСОБА_2 проживати в квартирі деякий час на безоплатній основі. Договір оренди було складено фіктивно, лише для підтвердження факту проживання сім'ї ОСОБА_2. ОСОБА_1 заперечила отримання коштів від надання в оренду житла за цим договором. Документація щодо надання майна в оренду, а саме акти виконаних робіт, акти приймання-передачі житлового приміщення відсутні (а.с.51).

Ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали саме договір оренди, сторони в судовому засіданні не заперечували, а тому ця обставина, у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доведенню не підлягає.

Також допитані в судовому засіданні свідки, як позивача ОСОБА_6ОСОБА_7 так і свідки відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили той факт, що у квартирі завжди були проблеми, то від протікання даху, то від сусіда, який встановив бак на технічному поверсі.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково.

В силу ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Змістом ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що наданий позивачем акт обстеження від 30.05.2016 року не є належним доказом заподіяння саме відповідачами реальних збитків майну позивача під час дії договору оренди квартири АДРЕСА_5 на суму 15298,92 гривень.

Дійсно з наданих позивачем товарних чеків та квитанцій на придбання будівельних матеріалів та калькуляції на виконання ремонтних робіт вона у травні-червні 2016 року проводила ремонтні роботи у квартирі.

Проте доказів того, що шкода заподіяна саме відповідачами позивачем надано не було, а також її доводи спростовуються показами свідків та матеріалами справи.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння відповідачами матеріальних збитків позивачу внаслідок пошкодження майна в її квартирі суду також не надано.

Оскільки позивачем, відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів заподіяння їй відповідачами матеріальної шкоди в розмірі 15298,92грн. внаслідок пошкодження майна в квартирі, то, вимога позивача про стягнення з відповідачів збитків задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів того, що відповідачі сплачували за договором орендну плату відповідачем надано не було.

Також відповідачем не надано будь-яких доказів, а зі змісту договору це не випливає, що нею було сплачено передоплату та заставну суму відповідно до п. 14 договору.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2, 11200,00грн. за сім місяців проживання в квартирі.

Щодо вимог до відповідача ОСОБА_3, то суд вважає за необхідне відмовити, оскільки він не є стороною договору оренди, в договорі не зазначено про проживання інших осіб, крім ОСОБА_2

В порядку ст. ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20грн.

Керуючись ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди в сумі 11200,00 (одинадцять тисяч двісті) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков