Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 409/494/14-ц
Провадження № 22ц/782/452/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Дронської І.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, в обгрунтування якого вказав, що 10.08.2013 року між ним та відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 23, згідно якого відповідач зобов'язався виготовити та встановити продукцію в кількості 11 одиниць (двері у зборі включно: дверні полотна, коробки, наличники) на загальну суму 40367 гривень. Після встановлення продукції були виявлені дефекти, що свідчать про неякісність продукції, про що позивач повідомив відповідача. Недоліки продукції відповідач не виправив, у зв'язку з цим позивач просить суд розірвати договір № 23, укладений 10.08.2013 року між ним та відповідачем, стягнувши зі ОСОБА_2 сплачені за договором кошти в розмірі 40367 гривень та на відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Суд вирішив:

- розірвати договір № 23, укладений 10.08.2013 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачену суму договору в розмірі 40367 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000 грн., а всього - 50367 (п'ятдесят тисяч триста шістдесят сім) грн.;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 6144 (шість тисяч сто сорок чотири) грн.;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 503 грн. 67 коп..

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині розірвання договору № 23, укладеного 10.08.2013 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався положеннями ст.8 та ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та виходив із того, що недоліки продукції порушують естетичний вигляд (вказана продукція становить один естетичний комплекс), а відповідач не бажає усувати виявлені недоліки.

З такими висновками суду погодитись не можливо з наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 10.08.2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір № 23, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе наступні зобов'язання: виготовлення дерев'яних виробів згідно специфікації; установка виготовленої продукції за зазначеною в даному договорі адресою; доставка продукції; проведення вимірів. Замовник за даним договором сплачує виконавцю вартість робіт та послуг: виготовлення, покраска, монтаж 11 дверних блоків на суму 40367 грн. (том 1, а.с.3, 4-7).

Відповідно до квитанцій № 22 від 10.08.2013 року та № 58 від 11.12.2013 року, виданих ФОП ОСОБА_2, останній отримав від ОСОБА_3 грошові кошти за вказаним договором (том 1, а.с.9).

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 11.12.2013 року виконавець передав, а замовник прийняв наступні роботи: виготовлення дерев'яного блока (сосна) 11 штук, збір та врізка фурнітури на 11 дверних блоках, виготовлення наличника 20 комплектів, покриття виробу морілкою, монтаж дверного блока 11 штук. Підпис ОСОБА_3 у акті відсутній (том 1, а.с.33).

14 лютого 2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією щодо виготовленого товару неналежної якості та вимагав прибуття відповідача для врегулювання питання заміни дефектних дверей (том 1, а.с.10).

13 березня 2014 року позивач вдруге звернувся до відповідача з претензією щодо виготовленого товару неналежної якості та вимагав повернення сплачених грошових коштів. При цьому ОСОБА_3 посилався на положення ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» (том 1, а.с.12).

ФОП ОСОБА_2 24.03.2014 року надав заперечення на претензію та у її задоволенні відмовив (том 1, а.с.14-16).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно із ч.3, 4 вказаного Закону, у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Встановлено, що ОСОБА_3 у своїй позовній заяві просив суд на підставі ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвати договір № 23, укладений 10.08.2013 року між ним та ФОП ОСОБА_2М.(том 1, а.с.1-2).

Разом із тим, із системного аналізу як ст.8, так і ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що законодавством передбачена можливість розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми виключно у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2441 від 26.06.2015 року, в дверних блоках, які встановлені в житловому будинку, розташованому за адресою: пров. Робочий 6.18 смт. Білокуракине Луганської області, дійсно маються видимі дефекти. При цьому, вказані дефекти з технічної точки зору такі, що використання цих дверних блоків, відповідно до їх цільового (функціонального) призначення, можливе (допустиме). З технічної точки зору усунення наявних дефектів дверних блоків можливе (том 1, а.с.172).

Також, відповідно до висновку експерта за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи № 21855/15-43 від 31.01.2017 року, дверні блоки, що виготовлені та встановлені в отворах стін житлового будинку № 18 по пров. Робочому смт. Білокуракине Луганської області ФОП ОСОБА_2, на яких виявлені при проведенні обстеженні дефекти та пошкодження, знаходяться у задовільному стані, з технічної точки зору, придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії (том 2, а.с.54-звор.).

При таких обставинах, з огляду на вказані висновки судових експертиз та на положення ст.ст.8, 10 Закону України, в матеріалах справи відсутні докази виявлення істотних недоліків виготовленої ФОП ОСОБА_2 за договором № 23 від 10.08.2013 року продукції, що виключає на цей час можливість розірвання вказаного договору з поверненням сплаченої за товар грошової суми.

З позовними вимогами до ОСОБА_2 щодо пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк, відшкодування витрат на усунення недоліків товару ОСОБА_3 до суду не звертався.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов необгрунтованого висновку про розірвання договору № 23, укладеного 10.08.2013 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2

Щодо позовних вимог в частині повернення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовних вимог про розірвання договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23.05.2017 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: