САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4229/16-ц
Провадження № 2/206/86/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Сєдовій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ІмексБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором приєднання , -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Імексбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 укладено договір приєднання №001 від 08.01.2013 року. Відповідно до п.1.2.2 надання кредиту здійснюється гривні з метою, визначеною п.1.2.3. цього договору. Згідно з додатком №1 до договору кредиту від 08.01.2013 року дата надання кредиту 17.01.2013 року. Відповідно до умов договору кредиту банк надав позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених в договорі кредиту грошові кошти в сумі 112120,00 грн. зі сплатою 19,92% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 07.01.2018 року. Банк свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на неї зобов'язання з повернення коштів. Тому позивач звернувся до суду та уточнивши позовні вимоги просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість в розмірі 41018,08 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, була згодна з тілом кредиту, однак хотіла вирішити спір з банком мирним шляхом. В подальшому її представник просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що відповідач лише 12.07.2016 року дізналась про зміну реквізитів банку на які слід сплачувати кредитні кошти, а 15.07.2016 року позивач вже звернувся до суду з дійсним позовом. У звязку з чим, заборгованість за кредитом виникла не з вини відповідача, а тому і відсутні підстави для дострокового виконання умов договору приєднання. До того ж, відповідач в ході розгляду даної справи сплатила позивачу заборгованість за кредитом в розмірі 31190,17 грн., а тому в неї на тепер відсутня прострочена заборгованість за кредитом. Надалі представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як встановлено судом, між ПАТ „ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_2 укладено договір приєднання №001 від 08.01.2013 р. до договору кредитування автомобілів в системі АТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до п. 1.2.2. договору, надання кредиту здійснюється у гривні з метою, визначеною п. 1.2.3. цього Договору, а саме з метою придбання позичальником автомобіля. Згідно з Додатком №1 до договору кредиту від 08.01.2013 р. дата надання кредиту - 17.01.2013 року.

Відповідно до умов договору кредиту банк надав позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених в договорі кредиту, грошові кошти в сумі 112120,00 грн., зі сплатою 19,92% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 07.01.2018 року.

Банк свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою за особовим рахунком №6001 за період з 18.01.2013 р. по 04.07.2016 р.

З січня 2015 р. відповідач ухиляється від повернення кредитних коштів та виконання договірних зобов'язань, що є підставою для звернення банку за захистом порушеного права до суду.

Відповідно до розрахунку банку, станом на 13.05.2017 р. заборгованість ОСОБА_2 за договором приєднання №001 від 08.01.2013 р. складає: строкова заборгованість за кредитом 22132,00 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 9498,80 грн., строкова заборгованість за відсотками 35,02 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 2100,17 грн., заборгованість по комісії 6502,96 грн., заборгованість по пені за прострочення платежів 749,13 грн.

Спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати кредиту та відсотків за користування ним, у зв'язку з чим вони підлягають регулюванню положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1.2.6. Кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати проценти за використання кредиту за фіксованою процентною ставкою 19,92% річних.

Згідно з п. 1.2.8. Кредитного договору кредит погашається з "08" по "08" число кожного місяця. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно з "08" по "08" число місяця наступного за звітним.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору позичальник підтверджує, що: 1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів сукупних послуг, а також попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку, позичкового рахунку, Тарифами банку, будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене законодавством України та нормативними документами НБУ, які йому роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, (2) він отримав свій примірник цього договору та додатків до нього в дату його укладення, (3) він ознайомлений з договором кредитування автомобілів в системі АТ "ІМЕКСБАНК", який оприлюднений на інтернет-сторінці банку за електронною адресою, та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний.

Однак, умови кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків боржником не були виконані.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Ані вищевказаним договором, ані законодавством підстав невиконання зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено.

Також, згідно з п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка в порушення умов вказаного кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконує, допустила прострочення повернення кредиту, то суд вважає, що позов ПАТ «Імексбанк» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 41018,08 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача, що не має підстав для дострокового стягнення з відповідача кредитної заборгованості, оскільки як встановлено судом відповідач припинила сплачувати кредит ще в січні 2015 року, а тому позивач має законне право вимагати дострокового стягнення всієї суми заборгованості. До того ж, навіть після сплати відповідачем частини заборгованості за кредитом, в неї все одно наявна станом на 13.05.2017 року прострочена заборгованість за кредитом та відсотками.

Також, що стосується стягнення судових витрат, то вони відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ІмексБанк" - 41018,08 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 31630,80 грн., заборгованість по відсоткам - 2135,19 грн., заборгованість по комісії - 6502,96 грн., 749,13 грн. - пеню за прострочення платежів по договору приєднання та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Зайченко