УХВАЛА

26 червня 2017 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати боржникомХерсонське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» оскільки вартість геодезичних робіт визначена неправильно, у звязку з чим фактична вартість комплексу геодезичних робіт зазначених в договорі від 13.12.2013 року № 1488 менше попередньої оплати, сплаченої по договору від 13.12.2013 року № 1488 на виконання цього ж комплексу геодезичних робіт. Борг становить 2596,61 грн.; стягнути борг в розмірі 2596,61 грн. зХерсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» на користь ОСОБА_1 як частину суми попередньої оплати, яка перерахована за договором від 13.12.2013 року № 1488 на виконання комплексу геодезичних робіт, при цьому фактична вартість цього комплексу геодезичних робіт з прокладання теодолітного ходу є менше передоплати; звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 року.

Дана позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 119 ЦПК України, а саме:

-відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору, в порушення зазначеної вимоги позивачем не долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви.

Частиною 2 цієї ж статті визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, що є вимогою майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору із позовних заяв майнового характеру поданої фізичною особою вираховується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент звернення до суду з позовною заявою, а саме 23.06.2017 року позивач не звільнений від сплати судового збору, згідно з чинною редакцією статті 5 Закону України «Про судовий збір». Така правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року справа № 6-1121цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 640,00 грн. за позовну вимогу майнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що вказана заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачу необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 119-121 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» про стягнення боргу без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Прохоренко