Справа № 444/933/17
Провадження № 2/444/573/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повне )

04 липня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

секретар судового засідання Луців І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сопошинської сільської ради Жовківського району, 3-тя особа : Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_3. До дня смерті вона проживала разом із матір'ю у АДРЕСА_1. 17.04.2014 року мати позивачки здійснила розпорядження на випадок своєї смерті, а саме, склала Заповіт, яким заповіла їй право на земельну частку (пай) площею 2,09 га. Даний заповіт було зареєстровано за №03 та посвідчено відповідно до законодавства у виконкомі Сопошинської сільської ради 17.04.2014 року, який не змінено та не скасовано.

Окрім цього, позивачці стало відомо, що технічна документація щодо заміни сертифікатів на середні частки(паї) актами на право власності на середні частки (паї) державними актами на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сопошинської сільської ради була затверджена розпорядженням голови Жовківської районної державної адміністрації №940 від 07 грудня 2012 року, а земельні ділянки із земель пайового фонду Сопошинської сільської ради передано у власність власникам земельних часток(паїв) згідно з додатком.

27 грудня 2012 року мати позивачки звернулася у відділ державного земельного агентства у Жовківському районі із заявою на присвоєння кадастрового номеру на підставі виготовленої технічної документації відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». За результатами розгляду заяви відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю та технічної документації від 20.04.2012 року та названого вище розпорядження, 27.12.2012 року було зареєстровано в Державному земельному кадастрі дві земельні ділянки.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НОМЕР_3 від 18.10.2016 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,6599 га.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НОМЕР_4 від 18.10.2016 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 1,5114 га.

Дані ділянки були зареєстровані Державним кадастровим реєстратором у відповідності до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Враховуючи, що виділені матері позивачки в натурі на місцевості земельні ділянки втратили статус земельних часток(паїв) мати позивачки повинна була подати заяву на реєстрацію речового права на ці ділянки та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно згідно ст. 18 названого вище Закону «8-1) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування», але не встигла цього зробити, так як померла.

01 березня 2017 року позивачка, як єдиний спадкоємець, звернулася із заявою до Жовківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Заява офіційно зареєстрована нотаріусом ОСОБА_4 та заведено спадкову справу за № 60316010, номер у нотаріуса 63/2017 від 01.03.2017 року. Проте Державним нотаріусом при оформленні спадкової справи позивачці було роз'яснено, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку(пай) в нотаріальній конторі, бо у документах відсутній документ про реєстрацію речового права. Окрім цього така частка вже виділена на місцевості і набула статусу земельних ділянок з конкретними кадастровими номерами, але у зв'язку із тим, що право власності на такі ділянки не було Зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно таке право може бути визнано лише в судовому порядку. А тому вона із даним позовом звернулась до суду та просила суд такий задоволити.

Позивач в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивачки в судове засідання не прибув, однак на адресу суду подав письмову заяву, якою позовні вимоги позивачки підтримав та просив суд справу розглядати за його відсутності, та на підставі поданих до суду доказів.

Представник відповідача Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав листа щодо позовних вимог позивачки не заперечив та суду надала письмові пояснення.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області направлено інформаційну довідку та надано інформацію про те, що 01.03.2017 року після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №63/2017 за заявою про видачу свідоцтва проправо на спадщину дочки померлої ОСОБА_1 . Інші спадкоємці не звертались .

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін , які в судове засідання не прибули та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Статтями 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, матері позивачки ОСОБА_3, вбачається, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року .

Про те, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 стверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_7 .

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 вбачається, що у зв»язку із укладенням шлюбу позивачка своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» змінила на «ОСОБА_1».

Із копії заповіту посвідченого в Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області 17.04.2014 року , вбачається що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) площею 2,09 га., заповіла дочці ОСОБА_1. Заповіт не змінено і не скасовано.

Із копії розпорядження Жовківської РДА від 07.12.2012 року №940 та доданого списку вбачається, що матері позивачки передано середню земельну частку (пай) у власність на території Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НОМЕР_3 від 18.10.2016 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,6599 га.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НОМЕР_4 від 18.10.2016 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 1,5114 га.

Дані ділянки були зареєстровані Державним кадастровим реєстратором у відповідності до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - «У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення».

Враховуючи, те що виділені ОСОБА_3 в натурі на місцевості земельні ділянки втратили статус земельних часток(паїв) вона повинна була подати заяву на реєстрацію речового права на ці ділянки та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно згідно ст.18 названого вище Закону «8-1) фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування», проте мати позивачки померла .

Із копії витягу із спадкового реєстру вбачається, що позивач після смерті матері ОСОБА_3 із заявою звернулася про видачу свідоцтва про право на спадщину , а саме на земельні ділянки площами 1.5114 га. та 0.6599 га., які розташовані на території Сопошинської сільської ради, Жовківського району, Львівської області . Та позивачу роз»яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, їй необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказані земельні ділянки із реєстрацією права . У випадку відсутності таких документів, їй необхідно звернутися в судові органи для оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування.

Із довідки виданої Сопошинської сільської ради, Жовківського району вбачається, що ОСОБА_1 проживала разом зі своєю матір»ю ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до дня її смерті в АДРЕСА_1 і вели спільне господарство.

Ст.1218 ЦК України вказує: «1. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті».

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України «Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті». 4.2 цієї статті визначає, що «У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України «Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення».

Відповідно до ст.15 ЦК України 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Для оформлення права на спадщину за обставин що склалися у мене не має іншого виходу, аніж звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України «Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «1 . Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК) , законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ (3425-12) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами».

«11 . При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95)"Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06) . У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

01 березня 2013 року на Засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надіслано головам Апеляційних судів областей листа від 16.05.2013 за № 24- 753/0/4-13 у якому згідно п. 3.5. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.3,5,6,10,57,58,60,208-209,212-215,218,294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:

кадастровий НОМЕР_8, площею 0,6599 га , та

кадастровий НОМЕР_9, площею 1,5114 га, які розташовані на території Сопошинської сільської ради у Жовківському районі, Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.