Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1219/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого Голованя А.М.,

суддів: Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.,

за участю секретаря Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Науково селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» про визнання договору оренди землі недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки, розташованої на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1.

29 березня 2000 року між нею та ФГ «ОСОБА_3» було укладено договір оренди землі на 10 років, зареєстрований 29 березня 2000 року в Соколівській сільській раді, про що в книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено відповідний запис.

У жовтні 2016 року вона дізналася про те, що 05 грудня 2005 року між нею та Приватним Підприємством Науково селекційно-насінницька фірма «Соєвий вік» (далі ПП «НСНФ «Соєвий Вік») був укладений договір оренди землі щодо її земельної ділянки строком на двадцять років. Проте зазначений договір оренди вона не підписувала.

Також, вважає, що оспорюваний Договір, було укладено всупереч вимогам закону, оскільки на час його укладання предмет оренди - земельна ділянка № 220 вже була в оренді іншого підприємства.

Крім того, договір не містить всіх істотних умов, які є обов'язковими для дійсності договору оренди, зокрема, в ньому не зазначено умови збереження стану об'єкта оренди. До підписаних сторонами документів не долучено планів або схем земельних ділянок, що передаються в оренду, їх кадастрових планів та актів визначення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), які є невід'ємними частинами договору, що унеможливлює їх ідентифікацію на місцевості. У договорі відсутні умови щодо індексації орендної плати.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, представника позивача, який підтримав доводи скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутність її волевиявлення на укладення спірного договору строком на двадцять років, вона отримала оренду плату, договір оренди землі, містить всі істотні умови щодо збереження стану об'єкта оренди та спрямований на реальне настання правових наслідків.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 4,05 га, яка розташована на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 (а.с. 62 т.1).

05 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ПП «НСНФ «Соєвий Вік» було укладено договір оренди землі на 20 років щодо земельної ділянки, розташованої на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, площею 4,05 га, який зареєстрований КРФ ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 05.12.2005 за № 82 (а.с.9-10 т.1).

З часу укладення Договору оренди та до цього часу позивач отримувала від ПП «НСНФ «Соєвий Вік» як орендну плату грошові кошти та продукцію (а.с. 64-98 т.1).

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Разом із тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У частинах 1 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилалася на те, що договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем 05 грудня 2005 року на 20 років вона не підписувала.

Суд апеляційної інстанції роз'яснив представнику позивача його право заявляти клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення належності підпису в договорі оренди землі від 05 грудня 2005 року позивачу ОСОБА_2 Проте представник позивача відмовився заявляти таке клопотання.

Згідно з п. 14.1 договору оренди землі, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій в органі, який провів державну реєстрацію (а.с. 9-10).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не доведено відсутність її волевиявлення на укладення вказаного договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 15 цього Закону установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції, встановив, що незважаючи, що спірний договір не містить окремого розділу щодо такої істотної умови договору оренди землі як збереження земельної ділянки, зазначені умови викладені в п.п. 9.2, 9.5 цього договору.

Крім того, позивач не пропонує інших умов збереження об'єкта оренди (чи певної їх редакції), які б він наполягав внести до договору, а відповідач відмовився від цього.

Також не можна вважати таким, що порушує права орендодавця і відсутність в умовах договору оренди вказівки щодо індексації орендної плати, оскільки згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Позивачем також не доведено яким чином порушено її права не долученням до договору оренди планів або схем земельних ділянок, що передаються в оренду, їх кадастрових планів та актів визначення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості)

Не порушує право позивача і укладення нового договору оренди з відповідачем за умови під час дії іншого договору оренди з ФГ «ОСОБА_3».

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір оренди землі від 05 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ПП «НСНФ «Соєвий Вік» містить умови щодо збереження стану об'єкта оренди, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, при виконання вказаного договору не порушувалися права орендодавця щодо індексації орендної плати, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд першої інстанції не урахував відсутність в договорі оренди істотних умов та не долучення до нього планів або схем земельних ділянок тощо, не ґрунтуються на законі та доказах.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам норм діючого законодавства, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: