УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 10 березня 2006 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 4 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. З даними Умовами та привилами відповідач ознайомився в письмовому вигляді і засвідчив власним підписом в заяві про приєднання.

Відповідач, зобов'язавшись повернути кредит у визначений договором строк та сплачувати проценти щомісячними платежами за користування кредитом, взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на на 31 грудня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 становить 19 638 грн 74 коп., яка складається із: 2 704 грн 46 коп. заборгованості за кредитом, 12 772 грн 91 коп. заборгованостіза процентами за користування кредитом, 2 750 грн заборгованості за пенею та комісією, 500 грн штрафу(фіксована частина), 911 грн 37 коп. штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 листопада 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 березня 2006 року № б/н у сумі 19 638 грн 74 коп., із яких: 2 704 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом, 12 772 грн 91 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 750 грн-заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 911 грн 37 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень у межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 10 березня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 4 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредит надано відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, з якими ОСОБА_4 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 7).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що термін дії картки був продовжений і останній платіж відповідач здійснив у травні 2013 року (а. с. 71).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року утворилась загальна заборгованість у сумі 19 638 грн 74 коп., яку позивач і просив стягнути на свою користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов᾽язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафу.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, на спростування якого відповідачем не надано будь-яких доказів.

Із заявою про застосування строку позовної давності відповідач до суду першої інстанції не звертався, оскільки було ухвалено заочне рішення, а апеляційний суд не може вирішувати питання про застосування позовної давності за заявою відповідача.

Доводи касаційної скарги щодо неотримання відповідачем кредитних коштів спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 3 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.М. Коротун

О.В. Попович