АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування за вимогою дарувальника,

Справа №754/12939/16-ц
Апеляційне провадження: №22-ц/796/5557/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у жовтні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом про розірвання за вимогою дарувальника договору дарування квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Середою В.Г. за №351, та зобов'язання приватного нотаріуса Середи В.Г. повернути оригінали документів, наданих для оформлення договору дарування.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 17 березня 2016 року за договором дарування її син прийняв в дар від неї 1-кімнатну квартиру за вказаною адресою. Подарована квартира була куплена 31 березня 1995 року її батьками, які вже померли, за їх кошти та була оформлена у її власність. Також сім'єю була придбана у 2003 році квартира АДРЕСА_2, яка була передана від забудовника у квітні 2006р.

Позивач стверджувала, що на згадку про її батьків, як реліквію сім'ї, вона подарувала своєму сину, відповідачу по справі, спірну квартиру та за усною домовленістю залишилася у ній проживати.

Позивач стверджувала, що з червня 2016р. її син почав захоплюватись езотерикою, що на його думку допоможе йому у житті, проте внаслідок такого захоплювання добрі відносини між ними припинились, а 7 жовтня 2016р. сталась сварка, під час якої відповідач зламав і порвав речі у квартирі, та залишаючи її, віддав ключі від квартир, повідомивши, що буде проживати у наметі.

Позивач вважає, що відповідач прийняв дар, але при цьому проявив недбале відношення до подарованого майна, тому вона схиляється до думки, що сім'я зіткнулася з продуманою схемою відбирання житла і скасування договору дарування відверне втрату квартири.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Позивач посилається на неповне з'ясування судом всіх фактичних обставин справи та зазначає, що підставою її звернення до суду було не фізичне насильство, а моральні принципи

- 2 -

та сукупність негласних правил норм поведінки, що витікають з цих норм, а також сімейні традиції.

Позивач стверджує, що її наміром є не позбавлення відповідача подарованої квартири, а повернення майна, яке має для неї величезну нематеріальну цінність.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України, у судове зсідання не з'явився, клопотання про перенесення судового розгляду не подав, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий у розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 17 березня 2016р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір дарування квартири, за умовами якого позивач подарувала своєму сину, відповідачу по справі, кватиру АДРЕСА_1.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Середою В.Г., а відомості про нього внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17 березня 2016р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів у підтвердження своїх позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила розірвати договір дарування на підставі ч. 2 ст. 727 ЦК України.

Вказана норма матеріального права передбачає, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Отже, позивач зобов'язана була надати суду докази, що дії відповідача створюють загрозу безповоротної втрати дарунка.

Однак, позивачем суду першої інстанції таких доказів надано не було.

Суд правомірно зазначив у рішенні, що неприязнені стосунки, які склалися останнім часом між позивачем та відповідачем, не можуть бути підставою для розірвання договору дарування на підставі ч. 2 ст. 727 ЦК України, так як це не передбачено вказаною нормою матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував надані докази у підтвердження того, що відповідач не проживає у спірній квартирі, колегія суддів вважає безпідставними, так як вказані обставини при вирішенні спору, заявленого на підставі ч. 2 ст. 727 ЦК України, юридичного значення не мають.

Посилання позивача на те, що обраний відповідачем стиль життя загрожує її інтересам на проживання у спірній кватирі, не можуть бути підставою для задоволення даного позову, так як це не передбачено вищезазначеною нормою матеріального права, на підставі якої позивач просить розірвати договір.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права у оцінці наданих позивачем доказів, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

- 3 -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: