Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/0745/16-ц
Провадження № 2/711/465/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який був укладений 29.08.1976 року виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, актовий запис № 10. На даний час відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Вказує, що в період шлюбу відповідач ОСОБА_2 став членом житлово-будівельного кооперативу № 109 у м. Черкаси, внаслідок чого їх сімєю було придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в яку вони вселилися і проживали. Пайовий внесок за вказану квартиру вони виплатили повністю в період шлюбу, що стверджується довідкою ОСББ «ОСОБА_3, 71» від 09.11.2016 року № 27. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру у звязку з повною виплатою пайового внеску було видане на імя відповідача ОСОБА_2 виконавчим комітетом Черкаської міської ради 14.07.2009 року. Право власності на дану квартиру зареєстроване у КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації 05.08.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності, просить визнати: пайовий внесок до ЖБК № 109 м. Черкаси, сплачений ОСОБА_2 в розмірі 510 000 карбованців, обєктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати квартиру АДРЕСА_2 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, залишивши у власності ОСОБА_2 також ? частину цієї квартири.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто ОСББ «ОСОБА_3, 71».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на те, що квартира була придбана подружжям в період шлюбу для потреб сімї та за їх спільні кошти, а тому, як і пайовий внесок, за який вона була придбана, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому підлягає поділу між ними, виходячи із принципу рівності часток. Тому просили позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснивши, що кошти за які була придбана квартира (пайовий внесок) були спільними коштами подружжя, а тому не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В судове засідання представник третьої особи ОСББ «ОСОБА_3, 71» не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_5, пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в розгляді справи, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 вказаного Кодексу передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в СК України, від 10.10.2002 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України та ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором.

Як зазначено в п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України (5464-10 ), ст. 15 Закону «Про власність» (697-12), п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сімю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України (2006-07), враховуючи таке: а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов'язаний повернути кредитору.

Відповідно до ст. 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1976 року, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2016 року. Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (а.с. 5) та рішенням суду від 01.12.20176 року.

В період шлюбу, відповідач ОСОБА_2, на підставі рішення міськвиконкому м. Черкаси № 404 від 24.12.1992 року, став членом житлово-будівельного кооперативу № 109 м. Черкаси і їх сімя отримала трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, в яку вони вселилися і проживають до даного часу.

В 1993 році подружжям за спільні кошти, набуті під час шлюбу, повністю було сплачено житлово-будівельному кооперативу № 109 м. Черкаси пайовий внесок за вказану квартиру в загальній сумі 510 000 карбованців. Сплата пайового внеску (в повному обсязі) та членство ОСОБА_2 з 1992 року в житлово-будівельному кооперативі № 109 м. Черкаси підтверджується довідкою ОСББ «ОСОБА_3 71 від 09.11.2016 року, з якої також вбачається, що ОСББ «Героїв Дніпра 71» являється правонаступником житлово-будівельного кооперативу № 109 м. Черкаси (а.с. 6). Вказаний факт також визнаний відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 було видано 14.07.2009 року на імя відповідача ОСОБА_2.

05.08.2009 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстроване в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», що стверджується відповідним витягом (а.с. 8).

Шлюб даний час шлюб між позивачкою та відповідачем є розірваний, а тому виникла необхідність і в розподілі спільного майна.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 в загальній сумі 510 000 карбованців був сплачений подружжям житлово-будівельному кооперативу № 109 м. Черкаси в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, тому вказана квартира, як і пайовий внесок за який вона була придбана, в силу ст.ст. 22, 28 КпШС України та ст.ст. 60, 70 СК України (оскільки реєстрація права власності на квартиру відбулася в період дії СК України) є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і кожен з них має право на ? частку вказаної квартири.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1, а саме вважає за необхідне: визнати пайовий внесок до житлово-будівельного кооперативу № 109 м. Черкаси, сплачений ОСОБА_2 в розмірі 510 000 карбованців та квартиру АДРЕСА_2, придбану за цей внесок, - обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 60, 65, 68, 70, 71 СК України, п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати пайовий внесок до ЖБК № 109 м. Черкаси, сплачений ОСОБА_2, обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко