Провадження №2-о/760/183/17
Справа №760/4478/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Козак К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2, на час відкриття спадщини.

Свою заяву обґрунтовує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Дане свідоцтво було отримане ОСОБА_1, як членом сім'ї.

Посилається на те, що враховуючи похилий вік, стан свого здоров'я, яке безумовно погіршилося після смерті чоловіка - ОСОБА_3, втрата якого негативно позначилася на здоров'ї ОСОБА_2, вона почала досить часто хворіти та, як наслідок, потребувала сторонньої допомоги і догляду, тому звернулася до ОСОБА_1 з проханням переїхати до неї та доглянути її, адже вона не мала ані дітей, ані інших близьких родичів, які могли б піклуватися про неї та допомагати у веденні домашнього господарства.

Заявник посилається на те, що погодився та з ІНФОРМАЦІЯ_1 почав проживати з ОСОБА_2 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. Вказує, що з ОСОБА_2 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, спільно працювали та відпочивали, відзначали свята та ювілейні дати, що підтверджується, зокрема фотографіями.

Зазначено, що 11.12.2007 ОСОБА_2 видала на ОСОБА_1, як на єдину близьку людину, довіреність терміном на три роки, посвідчену державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якої уповноважила заявника бути її представником в усіх державних, громадських, медичних та інших підприємствах, установах, кооперативних та громадських організаціях, для чого надала йому право подавати та підписувати від її імені будь-які документи для вирішення її справ. Поруч з цим, у жовтні 2008 році ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 оформляли документи з метою отримання візи для спільної поїздки до Федеративної Республіки Німеччина. Крім цього, у 2010 році ОСОБА_1 за участю ОСОБА_2 здійснили ряд наукових публікацій в Українському науково-медичному молодіжному журналі.

Крім того, заявник посилається на те, що матеріально забезпечував ОСОБА_2, зокрема, купував продукти харчування, здійснював оплату рахунків за житлово-комунальні послуги, купував лікарські та медичні препарати, адже ОСОБА_2 досить часто хворіла, у тому числі мала фізичні вади серця.

Так, заявник вказав, що піклувався та провідував ОСОБА_2, коли та перебувала на стаціонарному лікуванню в Київській клінічній лікарні «Київський міський центр серця» та Центральному госпіталі Військово-медичного управління Служби безпеки України, на підтвердження чого, надав лист Державної установи «Інститут серця Міністерства охорони здоров'я України», наданий на адвокатський запит від 23.03.2017 № 01-09/251, відповідно до якого повідомляється, що відомості по ОСОБА_1 зазначені в графі «ближчі родичі та їх адреса» в історії хвороби № 0654/10 пацієнтки ОСОБА_2

Заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У зв'язку з тим, що близьких родичів ОСОБА_2 не мала, усі витрати, пов'язані з її похованням, взяв на себе ОСОБА_1

Заявник посилався на те, що як єдина близька людина померлої ОСОБА_2 отримав свідоцтво про її смерть. Заявник вказав, що як єдиний спадкоємець, звертався до нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, проте отримав відповідь, що видати свідоцтво право на спадщину нотаріус не має можливості, адже відсутні документи, які підтверджують право на спадкування за законом у порядку четвертої черги.

Враховуючи вищенаведене, заявник пояснив, що метою встановлення факту його проживання однією сім'єю не менше п'яти років з ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є необхідність прийняття спадщини, яка залишилась після її смерті.

Виходячи з вищенаведеного, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини є захист майнових інтересів щодо оформлення права на спадщину, тобто для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» 30 травня 2007 року №7 встановлено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Так, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 22.06.2016 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з посиланням на те, що спадкоємців І черги за законом на день смерті ОСОБА_2 немає, на день смерті померла в шлюбі не перебувала.

Заявник посилається на те, що проживав з померлою однією сім'єю протягом тривалого періоду часу.

Згідно пояснень заявника, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - чоловіка ОСОБА_2, звернулася до нього з проханням переїхати до неї та доглянути її, адже вона не мала ані дітей, ані інших близьких родичів, які могли б піклуватися про неї та допомагати у веденні домашнього господарства, та як пояснив у судовому засіданні заявник, що він погодився та почав проживати з ОСОБА_2 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, спільно працювали та відпочивали.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2007 ОСОБА_2 видала на ОСОБА_1 довіреність терміном на три роки, посвідчену державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори, відповідно до якої уповноважила заявника бути її представником в усіх державних, громадських, медичних та інших підприємствах, установах, кооперативних та громадських організаціях, для чого надала йому право подавати та підписувати від її імені будь-які документи для вирішення її справ.

Заявник, зокрема посилався на те, що піклувався та провідував ОСОБА_2, коли та перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській клінічній лікарні «Київський міський центр серця» та Центральному госпіталі Військово-медичного управління Служби безпеки України, на підтвердження чого заявником був наданий лист Державної установи «Інститут серця Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого повідомляється, що відомості по ОСОБА_1 зазначені в графі «ближчі родичі та їх адреса» в історії хвороби № 0654/10 пацієнтки ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, всі витрати, пов'язані з похованням ОСОБА_2, взяв на себе ОСОБА_1, що підтверджується наступними документами, копії яких були надані заявником, зокрема:

- договором-замовлення № 9.10098П на організацію та проведення поховання від 17.06.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_1 уклав договір з Ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» щодо реалізації предметів ритуальної належності на кладовищі, надання ритуальних послуг, організації та проведення поховання, облаштування місця поховання померлої ОСОБА_2;

- довідкою про поховання померлого громадянина на кладовищі м. Києва від 18.06.2016 р., згідно з якою ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_2

Окрім того, факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7

З матеріалів спадкової справи, яка надійшла на запит суду, вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснив, що особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Час відкриття спадщини, відповідно до приписів ст.1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частина третя статті 46 цього кодексу).

Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з майбутнім вирішенням спору про право.

У відповідності до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 8 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З огляду на викладені обставини, заява про встановлення проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30 квітня 2007 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 57, 58, 60, 208, 209, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30 квітня 2007 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова