Справа № 152/977/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 липня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

20.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_2, яка по день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. Після смерті баби залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем майна ОСОБА_2 по заповіту. Спадщину після смерті баби вона прийняла, але оформити спадкові права на житловий будинок не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через те, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок , про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.05.2017 року.

Станом на 1944-1986 роки двір відносився до суспільної групи робітників і в ньому проживала її баба ОСОБА_2, яка була головою домогосподарства.

Просить визнати за нею - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на спадкове майно, що складається із: житлового будинку під літерою «А», загальною площею 84,99 м.кв., в тому числі житловою площею 56,48 м.кв., допоміжною площею 28,51 м.кв.; прибудови під літерою «А1»; огорожі - «1-3», загальною вартістю 145899 грн., що розташовані на АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 29.06.2017 року (а.с.74), не з'явилися. 05.07.2017 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.86).

Представник відповідача - Шаргородської міської ради в судове засідання не з'явився, але 05.07.2017 року до суду надійшла заява від представника Шаргородської міської ради - Мординського А.В., який діє на підставі довіреності від 18.04.2017 року (а.с.88), у якій останній просить розгляд справи за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом розглянути у його відсутності, позов визнає, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має (а.с.87).

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивачки та представник відповідача заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності та відсутності позивачки, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шаргород Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8), яка по день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом від 12.02.1992 року, посвідченим державним нотаріусом Соколовською Т.О. і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №227, є позивачка ОСОБА_1 Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, так як на день смерті останньої проживала та була зареєстрована з померлою у одному будинку - по АДРЕСА_1, що підтверджується записами в домовій книзі (а.с.13-16), та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

Інших спадкоємців немає, оскільки спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилася та свідоцтва про праву на спадщину не видавалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.06.2017 року за №48163822 (а.с.82).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, позивачці ОСОБА_1 відмовлено 16.05.2017 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Хлапоніним О.О., про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.72). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 145899 грн., що знаходяться в АДРЕСА_1.

Вказаний факт підтверджується матеріалами інвентарної справи на будинок, даними з погосподарських книг, дослідженими судом, іншими доказами, що знаходяться в матеріалах цивільної справи.

Згідно з даними з погосподарських книг по Шостаківській сільській раді за 1983-1985 роки, ОСОБА_2 записана головою господарського двору на АДРЕСА_1 (а.с.49-51).

Відповідно до даних з погосподарських книг за 1986 рік по Шостаківській сільській раді (а.с.52-54), ОСОБА_2 також зазначена головою двору господарства, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Із даних погосподарських книг вбачається, що будинок є особистою власністю господарства, головою якого є ОСОБА_2, зазначені відомості про наявність земельної ділянки, площею 0,19 га (а.с.49-51).

22.08.1986 року Шостаківська сільська рада народних депутатів Шаргородського району Вінницької області прийняла рішення про свою ліквідацію та приєднання сіл Шостаківка, Соснівка, селища Таранове, що входять до складу Шостаківської сільської ради, до м. Шаргород (а.с.70).

Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №25 від 11.02.1987 року «Про визнання права особистої власності на домоволодіння, приєднані до м. Шаргорода», визнано право особистої власності на домоволодіння громадян, які раніше знаходилися на території Слободо-Шаргородської та Шостаківської сільських рад народних депутатів і включені до складу Шаргородської міської ради народних депутатів та зобов'язано видати свідоцтва про право особистої власності на підставі цього рішення (а.с.69).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 12.05.2017 року за №1455, власником будинку АДРЕСА_1, згідно із рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради №25 від 11.02.1987 року, є ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно з рішенням 1 сесії 7 скликання Шаргородської міської ради №14 від 04.11.2015 року АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське міжрайбюро технічної інвентаризації» від 05.04.2017 року №110, згідно з архівними даними БТІ, на ім'я ОСОБА_2 будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.11).

Із технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.55-56) та інвентаризаційної справи на домоволодіння №19476, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що будинковолодіння в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку під літерою «А», загальною площею 84,99 м.кв., в тому числі житловою площею 56,48 м.кв., допоміжною площею 28,51 м.кв.; прибудови під літерою «А1»; огорожі - «1-3», загальною вартістю 145899 грн.

Загальний фізичний стан будинку, 1920 року забудови - задовільний, відповідно до звіту №2752 про незалежну оцінку житлового будинку (а.с.57-67).

Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, задовільний технічний стан будинку означає, що він має 21-40% зносу та елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

При цьому, до зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості.

На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.68).

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погосподарська книга».

Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 та 18, 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №№32, 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за №1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

З листа-роз'яснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом об'єкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По об'єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в АДРЕСА_1, (колишнє с. Шостаківка, що з 1986 року віднесено до адміністративної території м. Шаргород Вінницької області) - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно з ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст1268 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, так як проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується записами в домовій книзі (а.с.13-16), і не заявляла про відмову від спадщини в порядку, встановленому ст.1270 ЦК України.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України).

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до абз.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи, що відповідачем - Шаргородською міською радою визнано позовні вимоги ОСОБА_1 то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Оскільки право ОСОБА_1 на оформлення її спадкових прав на майно померлої ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою с. Шостаківка Шаргородського району Вінницької області, жителькою АДРЕСА_1, право власності в порядку спадкування за заповітом від 12.02.1992 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на спадкове майно останньої, яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 84,99 м.кв., в тому числі житловою площею 56,48 м.кв., прибудови під літерою «А1»; огорожі - «1-3», загальною вартістю 145899 грн., що розташовані на АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: