Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/5480/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Петягін В.В.
Провадження № 22-ц/778/657/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року у справі за позовом Правобережного районного центра зайнятості м. Запоріжжя до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Правобережний районний центр зайнятості м. Запоріжжя звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя від 29.10.2014р. № НТ141029 ОСОБА_3 був наданий статус безробітної та їй було призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу з 29.10.2014р. по 23.10.2015р.

Відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 29.10.2014р. по 26.03.2015р. у розмірі 8 898,20 грн.

Наказом від 27.03.2015р. № НТ 150327 ОСОБА_3 було припинено реєстрацію безробітної у зв'язку з поданням останньою письмової заяви про припинення реєстрації.

Проте, за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було зясовано, що відповідач перебувала у трудових відносинах за сумісництвом з «Миронівський м'ясопереробний завод «Легко» відокремлений підрозділ ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» з 01.04.2013р. по 01.01.2015р. Крім того, ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах за сумісництвом з Сільськогосподарським ТОВ «Старинська птахофабрика» з 01.04.2013р. по 01.01.2015р.

Оскільки на момент звернення в центр зайнятості відповідач працювала, тому права на отримання допомоги по безробіттю не мала.

На підставі встановлених фактів позивачем було прийнято рішення про повернення ОСОБА_3 коштів, яке оформлено наказом № 199-О від 03.06.2015 року. Відповідачу було направлено лист з пропозицією про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 8 898,20 грн.в добровільному порядку, який вона отримала особисто 03.06.2015р. Проте, безпідставно отримана допомога по безробіттю ОСОБА_3 повернута не була.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму допомоги по безробіттю в розмірі 8 898,20 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року позов Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя допомогу по безробіттю у розмірі 8 898,20 грн. та судовий збір у сумі 1 378 грн.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що відповідач на час набуття статусу безробітної та перебування на обліку у Правобережному районному центрі зайнятості м. Запоріжжя як безробітна, не повідомила спеціалістів центру зайнятості про те, що знаходиться у трудових відносинах з Сільськогосподарським ТОВ «Старинська птахофабрика» та з «Миронівський м'ясопереробний завод «Легко» відокремлений підрозділ ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів», чим порушила вимоги ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Пунктом 2 ст. 1 Закону України «Про занятість населення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про занятість населення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000р.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одним із видів забезпечення є допомога по безробіттю.

За правилами частин 2 та 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 21 Порядку надання матеріальної допомоги по безробіттю, одноразової матеріальної допомоги безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні, допомоги на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 309 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 917/5138, якщо під час одержання матеріальної допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої матеріальної допомоги по безробіттю з дня виникнення цих обставин. У разі відмови добровільно повернути зазначені кошти питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Пунктом 13 цього Порядку передбачено, що виплата матеріальної допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості (з дня встановлення порушення).

Відповідно до підпункту 1 п. 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (чинного на час виникнення спірних відносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20 листопада 2000 року № 307 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

За змістом п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року № 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку, згідно якого рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя № НТ141029 від 29.10.2014р. ОСОБА_3 було призначено статус безробітної, та наказом № НТ141029 від 29.10.2014р. відповідачу призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу з призначенням виплати допомоги по безробіттю з 29.10.2014р. по 26.03.2015р.

Наказом № НТ 150327 від 27.03.2015р. ОСОБА_3 було припинено реєстрацію безробітної у зв'язку з поданням останньою письмової заяви про припинення реєстрації.

28.05.2015р. Правобережним районним центром зайнятості м. Запоріжжя складено Акт № 154В розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах за сумісництвом з «Миронівський м'ясопереробний завод «Легко» відокремлений підрозділ ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» з 01.04.2013р. по 01.01.2015р., згідно виписки з наказів від 01.04.2013р. № 119-П, від 31.12.2014р. № 244-П.

Крім того, відповідно до Акту № 155В розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя від 28.05.2015р. ОСОБА_3 перебувала також у трудових відносинах за сумісництвом з Сільськогосподарським ТОВ «Старинська птахофабрика» з 01.04.2013р. по 01.01.2015р., про що свідчать виписки з наказів від 02.04.2013р. № 26/к та від 02.01.2015р. № 1/к.

З огляду на встановлені обставини позивачем було прийнято рішення про повернення ОСОБА_3 суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 8 898,20 грн. до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідачу було направлено лист № 01-19/1630 від 03.06.2015р. з пропозицією у 15-денний термін з моменту отримання листа повернути в добровільному порядку суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 8 898,20 грн., який вона отримала особисто в той же день - 03.06.2015р.

Проте, в добровільному порядку вищевказана сума допомоги по безробіттю ОСОБА_3 повернута не була.

Як правильно зазначив суд в оскаржуваному рішенні, посилання відповідача на те, що вона своєчасно подала заяви про звільнення з позад обліковця з реєстрації бухгалтерських даних за сумісництвом у «Миронівський м'ясопереробний завод «Легко» відокремлений підрозділ ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» та Сільськогосподарський ТОВ «Старинська птахофабрика», які були загублені, тому її вини не має, не є підставою для відмови у позові. Так, по-перше, належних доказів подання (направлення) у жовтні 2014 року заяв про звільнення на вказані підприємства ОСОБА_3 не надала, по-друге, отримавши накази про звільнення від 01.01.2015р., вона їх не оскаржила, тобто погодилася з ними. Отже, відповідач була працевлаштована в період, коли отримувала допомогу по безробіттю, та їй щомісячно нараховувалася заробітна плата.

Не є підставою для скасування рішення суду і посилання в апеляційній скарзі на те, що постановою старшого слідчого СВ Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 06.10.2015р. було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у відношенні ОСОБА_3 у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Навпаки, вказана постанова підтверджує факт працевлаштування відповідача у «Миронівський м'ясопереробний завод «Легко» відокремлений підрозділ ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» та Сільськогосподарський ТОВ «Старинська птахофабрика» з 01.04.2013р. по 01.01.2015р.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовувала заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі викладені в апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні її апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, понесених нею при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: