Справа № 466/1099/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2864/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року у справі за заявою ОСОБА_5 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПП «Нива - В.Ш.», ОСОБА_3, Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_7, третя особа ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину, визнання недійсним договору, визнання протиправними дій оцінювача, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом про визнання недійсними прилюдних торгів щодо кв. № 31 на АДРЕСА_1 від 10.02.14 р., скасування протоколу проведення прилюдних торгів № 1414012-3 від 10.02.14 р. з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири № 31 на АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6, затвердженого в.о. директора філії № 14 ПП «Нива ВШ» ОСОБА_8 та підписаного переможцем ОСОБА_3 ; скасування акту про реалізацію предмету іпотеки від 17.02.14 р., застосування наслідків недійсності правочину ; визнання недійсним договору №0467 від 21.11.13 р., укладеного між Головним управлінням юстиції у Львівській області та фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 «Про проведення незалежної оцінки майна», визнання протиправними дій оцінювача фізичної особи підприємця ОСОБА_7 по проведенню, складанню та оформленню звіту про оцінку майна від 20.11.13 р., та визнання вказаного звіту про оцінку майна необ»єктивним та непрофесійним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.06.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.10.2015 р. та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 р., у задоволенні позову відмовлено.

В липні 2016 року ОСОБА_5 звернулась із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Заяву мотивує тим, що висновком №02/16 с будівельно-технічного експертного дослідження від 14.07.2016 р. , тобто після розгляду справи ВВСУ, встановлено, що технічна експлуатація приміщень 22-25, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, самостійно неможливо без квартири №31 за адресою: АДРЕСА_1. Фактичне планування квартири відповідає показникам, зазначеним у технічному паспорті на приватизовану квартиру. Заявниця вважає, що ця обставина спростовує факт цілісності приміщень, а отже і неможливість продажу з прилюдних торгів квартири №31.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17.06.2015 року за нововиявленими обставинами - відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року оскаржила заявник ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, зокрема неналежного повідомлення учасників судового розгляду про час та місце розгляду справи, а відтак, підлягає скасуванню.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов"язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 1981 року «Про практику перегляду судами у зв»язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року, роз»яснено що, перевіряючи обґрунтованість заяви чи подання про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність і допустимість засобів доказування, обов"язку доказування і подання доказів.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30.03.2012 року роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п.4 цієї Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Пунктом 5 указаної Постанови Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи. Такі докази за наявності встановлених в законі підстав можуть бути надані суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи (ч.2 ст.303 ЦПК України), а не прийматись судом як нововиявлені обставини.

Пунктом 7 постанови роз'яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПП «Нива ВШ», ОСОБА_3, Головного управління юстиції у Львівській області, фізичної особи підприємця ОСОБА_7, третя особа ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсними прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину ; визнання недійсним договору, визнання протиправними дій оцінювача, встановлено, що між ПАТ «Сбербанк Росії» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у сумі 300 000 дол. США. Кредитний договір забезпечувався іпотекою трьохкімнатної квартири № 31 на АДРЕСА_1, площею 114,5 кв.м, що належала ОСОБА_6 на праві власності, іпотекою нежитлових приміщень пл. 110,1 кв.м. за тією ж адресою, іпотекою гаражу загальною площею 32,8 кв.м , що був розташований на АДРЕСА_1, порукою дружини позивальника ОСОБА_5 на повний розмір зобов»язань позичальника за договором. Гараж був добровільно реалізований позивачем в ході виконання зобов»язань по кредиту.

Рішенням Шевченківського райсуду м. Києва від 20 січня 2012 року, в зв»язку з невиконанням позичальником своїх обов»язків задоволено позов АТ «Сбербанк Росії» та стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заборгованість та судові витрати на загальну суму 3 064 761 грн. 93 коп. Рішення набрало законної сили. Виконавчий лист видано судом 12.08.12 р. Як вбачається з наданих в розпорядження суду протоколів результатів переговорів між представником АТ «Сбербанк Росії» та боржником банку ОСОБА_6 неодноразово, 12.03.12 р., 11.12.12 р., 19.04.13 р. вирішувалось питання щодо мирного врегулювання спору на стадії виконання судового рішення та банк давав згоду на реалізацію належного боржнику майна - зокрема і квартири № 31 на АДРЕСА_1. Боржникам було відомо про звернення рішення до примусового виконання.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5, як сторони виконавчого провадження мали можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження.

Встановлено й те, що листом начальника відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Львівській області від 25.11.13 р. за № 09.1-45/1012/В6-19105 як боржнику, так і стягувачу було повідомлено, що відповідно до звіту ФОП ОСОБА_7 від 14.11.13 р. оцінка квартири та нежитлових приміщень становить 939 238 грн., з яких 627 078 грн. - вартість квартири, а 312 205 грн. - вартість нежитлових приміщень. Боржник був повідомлений про вартість майна. Квартира № 31 на АДРЕСА_1 була реалізована за 627 100 грн. Дії державного виконавця в цій частині ОСОБА_5 не оскаржувались. Заявниці було відомо, які саме приміщення виставлені на продаж і по якій ціні.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи позивач просила визнати недійсними торги з тих підстав, що такі відбулись з порушенням вимог Закон України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5, Інструкції про проведення виконавчих дій, Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Судом першої інстанції встановлено, що порушень прав і законних інтересів позивачів, які оспорювали результати торгів, допущено не було, оскільки отримані від продажу квартири № 31 на АДРЕСА_1 кошти, у розмірі , що відповідає фактичній вартості майна, зараховані на погашення заборгованості позивачами перед ПАТ «Дочірній банк «Сбербанку Росії». Результати торгів були правомірно оформлені у виді протоколу за № 14140-12-3.

Висновок будівельно-технічного дослідження №02/16 с від 14.07.2016 року стверджує ообставини, які існували і були відомі заявниці на момент розгляду справи і жодних чином не впливають на оцінку доказів по справі та на рішення

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Обставини, на які покликається заявник ОСОБА_5 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; такі не входили до предмета доказування у справі та не могли вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та на висновки суду про права та обов'язки осіб, які брали участь у справі, оскільки не були обгрунтуванням заявлених позивачем позовних вимог, а позов було заявлено з інших підстав, ніж ті, на які покликається заявник у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

А відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що обставини зазначені заявником, як нововиявлені, в розумінні вимог ст. 361 ЦПК України такими не є, обставини на які заявник покликається в заяві не є істотними обставинами для цієї справи і не впливають на законність постановленого рішення.

На думку колегії суддів, обставини, зазначені заявником, як нововиявлені, слід розцінювати як нові докази, що могли би бути обґрунтуванням заявлених позивачем з інших підстав нових позовних вимог. А тому суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, прийшов до вірного висновку про те, що відсутні підстави для перегляду у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 червня 2015 року, яке було ухвалено в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 на те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення всіх учасників судового процесу, що є порушенням порядку розгляду (вирішення) даного питання, спростовується матеріалами справи з яких вбачається, що судом першої інстанції вчинено процесуальні дії, у відповідності до приписів ст. 74, 76 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином, кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1. ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.