Справа № 567/477/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Ковальчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку

встановив

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку звернулась ОСОБА_1

В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.07.2013. В період перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона та її другий чоловік ОСОБА_6 матеріально утримують та належним чином піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та мають намір вивозу дитини за кордон з метою оздоровлення та всебічного розвитку. Виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. На даний час у неї є можливість вивести дитину за кордон, але без нотаріального посвідчення згоди на це батька дитини, не може цього зробити та не може оформити необхідні проїзні документи. Через немотивоване ухилення відповідача від надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька, позивач змушена звернутись до суду та просить суд надати їй дозвіл на вивезення за кордон сина без згоди батька до Об'єднаного королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Італійської Республіки та інших країн Євросоюзу до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Позивач та її представник, в судовому засіданні, позов з уточненою заявою підтримали посилаючись на викладені в ньому обставини. Позивач пояснила, що вона має намір подорожувати з дитиною за кордон з метою відпочинку та оздоровлення дитини, однак через відсутність згоди відповідача вона не має такої змоги. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідач не наводить, а взагалі ухиляється від будь-яких розмов. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам їхньої дитини на гармонійному розвитку її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_5 за кордон без дозволу батька дитини.

Позивач подала уточнену позовну заяву у якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Об'єднаного королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Республіки Польща та Італійської Республіки неповнолітнього ОСОБА_5, у її супроводі, без згоди та супроводу батька, до досягнення дитиною тринадцятирічного віку, в період з 01.08.2017 по 01.09.2020.

Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала.

Неповнолітній свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що він є сином сторін по справі та дуже любить подорожувати і хотів би надалі це робити. Вказав, що неодноразово просив у батька, який проживає в США, надати йому дозвіл на виїзд за кордон. Зазначив, що із другим чоловіком його мами має дружелюбні стосунки. Вказав, що також дуже любить свою бабусю, яка проживає в Італії і хотів би їздити до неї у гості, як це робив раніше, оскільки він за нею сумує.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_1 і що його сестра часто подорожує за кордон, оскільки її чоловік є громадянином іншої країни та має бізнес за кордоном. Зазначив, що вихованням і утриманням сина його сестри займається її чоловік, а не його батько. Вказав, що неодноразово звертався до ОСОБА_4 у наданні дозволу для виїзду племінника ОСОБА_5 за кордон, однак він без пояснення будь-яких причин, відмовлявся це зробити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину нявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, по наявним в матеріалах справи доказам, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11.07.2013 шлюб між ОСОБА_4, та ОСОБА_1 розірвано. (а.с.10)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони по справі мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.11)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що 29.01.2016 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "ОСОБА_1". (а.с.12)

З копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мають неповнолітню дитину - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.14)

З нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_4 встановлено, що в період з 2012 по 2016 роки він надав згоду на виїзд його сина ОСОБА_5 за кордон у супроводі матері ОСОБА_1

З повідомлення служби у справах дітей встановлено, що ним було обстежено умови проживання ОСОБА_5 та встановлено, що його батько ОСОБА_4 з ним не проживає. Також, вказано, що ОСОБА_5 повідомив, що неодноразово цього року просив у тата дозвіл на виїзд за кордон, однак останній заперечував. Зазначив, що він бажає поїхати до Великої Британії, де на даний час проживає його вітчим ОСОБА_6, з яким у хлопчика сталися хороші відносини. Також, служба у справах дітей вказала, що враховуючи інтереси дитини, не заперечує щодо надання дозволу на виїзд ОСОБА_5 за кордон без згоди батька.

Суд, вислухавши позивача та її представника, представника служби у справах дітей, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що позивач турбуючись про виховання дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, з метою забезпечення повноцінного розвитку дитини, її оздоровлення, має бажання та можливість здійснити виїзд дитини за кордон.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 Сімейного кодексу України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, за якою держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Положення ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, позивач зверталася до відповідача щодо вирішення даного запитання, однак відповідач відмовився надавати такий дозвіл, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України, а виїзд в такий проміжок часу та в такі країни зумовлений необхідністю забезпечення інтересів дитини, та її потреб у реалізації соціального та духовного розвитку, оздоровленні, відмова батька у наданні дозволу у виїзді дитини за кордон є безпідставною та неаргументованою, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 Сімейного Кодексу України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 212 -215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: служба у справах дітей Острозької районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Об'єднаного королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Республіки Польща та Італійської Республіки неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері без згоди та супроводу батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення дитиною тринадцятирічного віку, в період з 01 серпня 2017 року по 01 вересня 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.