УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про оспорювання батьківства за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, а саме, витрати на оплату дошкільного дитячого закладу Центр розвитку дитини «Планета Монтессорі» в розмірі 2 200 грн щомісячно до досягнення дитиною 7-річного віку.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що батько дитини активної участі в утриманні та вихованні сина не приймає, з вересня 2015 року перераховує кошти в сумі 1 тис. грн на її картковий рахунок, що не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним для його належного розвитку.

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, посилаючись на те, що факт його батьківства відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спірним та потребує доказуванню.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання ОСОБА_6, починаючи з 21 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати в розмірі 2 200 грн щомісячно, починаючи з 21 грудня 2015 року і до досягнення дитиною 7-річного віку. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_6 змінено та визначено розмір аліментів - 1/4 частини всіх видів його доходів. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року в частині стягнення додаткових витрат скасовано та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду в частині вирішення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_5 є непрацездатною особою за віком та отримує пенсію у розмірі 4 854 грн 13 коп., а також має непрацездатну матір ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зменшуючи розмір, стягнутих судом першої інстанції з відповідача на користь позивача аліментів, на утримання сина до 1/4 частини всіх видів його доходів, апеляційний суд, встановивши, що відповідач є непрацездатною особою за віком та має непрацездатну матір, тому у зв'язку зі складним матеріальним становищем він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З огляду на викладене, додаткові витрати на дитину можуть стягуватись у випадку, коли такі були викликані особливими обставинами.

Виходячи з наведеного, правильними є висновки апеляційного суду про те, що відвідування дитиною дошкільного закладу Центр розвитку дитини «Планета Монтессорі», щомісячна оплата за відвідування якого складає 4 400 грн. не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батьків брати у них участь.

Оскільки судові рішення в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 ніким не оскаржуються, то судом касаційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості в цій частині не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_4, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В.Попович