Номер провадження: 22-ц/785/299/17
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

16.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т.1, а.с. 1-4, 205-206).

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 13.10.2016 року провадження у справі в частині вимог ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору було закрито в зв'язку зі смертю ОСОБА_4 (т.2, а.с.100).

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року у задоволенні позову ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено (т.2, а.с. 116-118).

Не погоджуючись з рішенням Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду з апеляційною скаргою. Зокрема, апелянт вважає оскаржуване рішення необ'єктивним та упередженим. Крім цього вказує, що рішення Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року ухвалене при неповному з'ясуванні обставин справ та з порушенням норм процесуального права. А саме, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції позбавив позивача не тільки стягнення заборгованості в даний момент, але й права звернення до суду в майбутньому, оскільки, незважаючи на наявність виписки з Додатку 1 до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, зазначив, що позивач не довів належними доказами перехід права вимоги від АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Тому, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с. 126-127).

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Пояснив розходження в номерах та даті договору технічною помилкою. В останнє судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність

Відповідачі в судове засідання не з'являлись, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року залишенню без змін, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами переходу права вимоги від ПАТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором, укладеним 16.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, отже порушень його прав з боку відповідачів немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 16.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 12000 доларів США, а позичальник зобов'язана була повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та графіком погашення кредиту (т.1 а.с.7-13).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором 16.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №204479, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами (т.1 а.с.30-31).

12.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладена додаткова угода №1, відповідно до п.1 якого сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме №1. При цьому, при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується реєстраційний номер договору (т.1 а.с.21-29).

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобов'язувався передати у власність Фактору (ТОВ «Кей-Колект»), а Фактор - прийняти Права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначеного цим договором. Обсяг (сума) Прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у Додатку №1 до цього договору (т.1 а.с.57-61).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як визначено п.3.1. Договору факторингу права вимоги переходять від Клієнта до Фактора у Дату відступлення, після чого Фактор одержує право вимагати від Боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Згідно п.3.2. Договору факторингу відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з Додатком 2 до цього Договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається Сторонами виключно після одержання Клієнтом Суми Фінансування.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що до позовної заяви позивачем додано виписку з додатку №1 до Договору факторингу від 12.12.2011 року, завірену підписом та печаткою ТОВ «Кей-Колект», згідно якої під №п/п 3348 зазначено № кредитного договору 1, назва боржника «Нечипоренко Олександра Іванівна», назва договору застави «Договір іпотеки», дата підписання договору застави «20.04.2007 року» (т.1 а.с.62).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначена інформація викликає сумнів у тому, що були передані права вимоги саме за кредитним договором від 16.05.2008 року, так як у виписці зазначено про забезпечення кредитного договору договором іпотеки від 20.04.2007 року.

У суді першої інстанції представником позивача в судове засідання були надані виписки з додатку №1 до договору факторингу від 12.12.2011 року, згідно яких на ім'я ОСОБА_2 значаться три кредитні договори: під №п/п 1233 кредитний договір №0 від 20.04.2007 року, №п/п 1497 кредитний договір №0 від 22.06.2007 року та під №п/п0 від 16.05.2008 року. Суми заборгованості за цими кредитними договорами не зазначені (т.1, а.с.155-157).

У суді апеляційної інстанції представником позивача також надавалися нотаріально завірена виписка із Договору відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», посвідченого 12.12.2011 року (т.2, а.с.196-223). Та з цієї виписки також не вбачається, що за договором відступлення прав вимоги до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 16.05.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Натомість, з виписки вбачається наявність договору від 20.04.2007 року (т.2, а.с.208, 221).

На існування інших кредитних договорів, укладених між сторонами, також вказує наявність в матеріалах справи, крім копії договорів на які посилається позивач, інших документів:

- копії додаткової угоди №1 до договору поруки №12232 від 22.06.2007 року, з якої вбачається, що 21.06.2007 року між сторонами провадження також укладався кредитний договір (№0) (т.1, а.с.171).

- копії договору поруки від 22.06.2007 року за №123232, з якого вбачається, що 22.06.2007 року між сторонами провадження також укладався кредитний договір (№0) на суму 7000 доларів США (номер договору співпадає з номером вказаним у додатковій угоді, але дата укладання кредитного договору та номер договору поруки не співпадають (т.1, а.с.171, 173).

- копії договору поруки від 16.05.2008 року за №237905, з якого вбачається, що 12.02.2009 року між сторонами провадження також укладався кредитний договір 1) на суму 10261,73 доларів США (номер договору співпадає з номером вказаним в додатковій угоді, дата укладання договору також співпадає з датою вказаною в додатковій угоді, але номер кредитного договору та дата його укладання зазначені в договорі поруки не співпадають з інформацією вказаною в додатковій угоді та взагалі в позовних вимогах. Таким чином, при вказаному фактажу договір поруки було укладено раніше ніж кредитний договір, який він повинен забезпечувати (т.1, а.с.174).

Крім того, в зв'язку з відсутністю в матеріалах справи копії іпотечного договору, колегія суддів не може перевірити співпадіння дати та номеру укладеного договору з номером та датою вказаною у виписці з договору відступлення права вимоги.

Колегія суддів неодноразово роз'яснювала права позивача на надання додаткових доказів, витребувала докази, проте, крім наявних в справі копій та оглянутого в судовому засіданні оригіналу договору факторингу інших доказів суду не було надано.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки доводи апеляційної скарги не враховують конкретних обставин справи, та не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року - відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 03.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова

27.06.2017 року м. Одеса