Справа № 484/1081/17
Провадження № 2/484/810/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикової О.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, комунальне підприємство "Житло-Плюс", про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих в результаті залиття квартири.

Мотивуючи свої вимоги позивачі вказали, що їм на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. 05.03.2017р. їхню квартиру було залито водою з вини відповідачів, які проживають поверхом вище над їхньою квартирою у квартирі №56. В результаті залиття пошкоджено кухонний гарнітур, а саме: дверці, три шафи, стільниця та лінолеум. Про факт залиття працівниками КП «Житло-Плюс» складений акт.

Вартість робіт та матеріалів для відновлювання меблів, нового лінолеуму складає 6837,60грн. Крім того, їм завдана моральна шкода, яку оцінили у 2000грн.

В судовому засіданні позивач та його представник, який також представляє інтереси ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, заяви та клопотання від нього не надходили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позов не визнали в повному обсязі, заперечували проти його задоволення, вказуючи, що акт, складений про залиття квартири, не є належним доказом у справі, отже вина відповідача ОСОБА_3 у залитті квартири не доведена. Крім того, причиною залиття квартири була несправність крану на централізованому стояку водопостачання, який обслуговує КП «Житло-Плюс», отже вина відповідача відсутня.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, КП «Житло-Плюс» ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно вранці 05.03.2017р. до підприємства поступив виклик у звязку із затопленням квартири АДРЕСА_2. Працівники підприємства вийшли на місце та склали акт. Крім того, вона зазначила, що стан внутрішньоквартирних мереж системи постачання холодної води повинен контролювати наймач квартири.

Допитані в якості свідків працівники КП «Житло-Плюс» ОСОБА_9 та ОСОБА_10Г пояснили суду, що подача холодної води КП «Житло-Плюс» здійснюється лише у денний час з 06:00год ранку до 11:00 год. вечора. На центральному стояку водопостачання, який знаходиться у туалеті квартири відповідачів, є кран, який перекриває подачу холодної води до кухні квартири. Коли вказаний кран відкрили, вода потрапила до труби, довжиною приблизно 1,5м, яка зєднує стояк з раковиною та краном на кухні. Через несправність внутрішньоквартирної системи водовідведення, відбулось витікання води в кухні квартири №56. З цього приводу вони 05.03.2017р. склали акт.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2.

Квартира АДРЕСА_3 знаходиться над квартирою №51 та є комунальною власністю. У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що фактично у вказаній квартирі не проживає, але час від часу навідується до неї. Відповідач ОСОБА_8 знаходиться за межами України та у зазначеній квартирі не проживає. В той день, коли сталось залиття квартири позивачів, він перебував у квартирі №56.

05.03.2017р. вранці сталось залиття квартири позивачів з верхнього поверху, про що комісією у складі контролера ОСОБА_9 та сан-техніка ОСОБА_10 складений 05.03.2017р. акт №4 (далі Акт №4).

Проти факту залиття квартири позивачів з квартири, якою він користується, відповідач ОСОБА_3 не заперечував, але вказав, що його вина у залитті відсутня.

Згідно з вимогами ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову відповідач та його представник вказали, що акт № 4 складений із порушенням закону.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно з додатком № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

У акті № 4 від 05.03.2017р. зазначено дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії, описано характер залиття та його причини, а саме, як причину залиття зазначено відкритий кран та залив квартири, орієнтовно описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема, зазначене приміщення, яке зазнало впливу води: кухня, пошкоджені кухонний гарнітур (дверці, три шафи, стільниця), лінолеум.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 визнав той факт, що дійсно залиття квартири позивачів відбулось 05.03.2017р. з квартири, яка перебуває у його користуванні та користуванні його батька ОСОБА_8 В той же день він підписав Акт №4, визнаючи той факт, що в результаті залиття квартири №51, були пошкоджені меблі у кухні та лінолеум. Тобто він підтвердив та визнав факти викладені у Акті №4.

Отже посилання представника відповідача на те, що Акт №4 складений з порушенням законодавства, що є підставою для відмови у задоволенні позову, суд не може прийняти до уваги, оскільки зміст акта не спростовує відображені у ньому факти, які визнані самим відповідачем.

Крім того, відповідач ОСОБА_3та його представник стверджували, що залиття квартири позивачів відбулось через вину комунального підприємства, а саме через кран, який знаходився на стояку центрального водопостачання, який знаходиться в туалеті. Крім того, договору найма квартири та КП «Житло-Плюс», яке обслуговує будинок №112 по вул.. Шкільній, відсутній.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Ордер на вказане жиле приміщення 19.05.2010р. був виданий на імя ОСОБА_11, до якого були вписані й відповідачі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що на момент вселення він був неповнолітнім, отже договір найму квартири не укладав та з цього приводу нічого не може пояснити.

Частинами 1 та 2 статті 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, якай укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

Згідно вимог ч.ч.1, 2, 3 ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що обслуговування будинку №112 по вул.. Шкільній в смт. Підгородна здійснює КП «Житло-Плюс». Договір найму вище зазначеної квартири був укладений з ОСОБА_11 03.09.2013р. строком на один рік з право пролонгації до пяти років, відповідно до умов якого наймач зобовязаний виконувати за свій рахунок поточний ремонт приміщення, в тому числі й труб системи водопостачання та водовідведення (п.п. г) п. 5).

Як пояснила в судовому засіданні представник КП «Житло-Плюс», ОСОБА_11 виїхала з квартири та була знята з реєстрації за вказаною адресою, отже особовий рахунок був переоформлений на ОСОБА_8, але оскільки строк дії договору найму не закінчився, сам договір найму з ОСОБА_8 не укладався.

З розрахункової книжки за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, наданої відповідачем, вбачається, що дійсно особовий рахунок оформлений на ОСОБА_8 Проти вказаного факту сторони не заперечували.

13.02.2014р. з відповідачем ОСОБА_8 укладено договір на надання послуг за водопостачання та водовідведення, за умовами якого несправності у мережі та обладнання, що знаходиться у власності споживача, усуваються його силами та за його рахунок. У разі спричинення шкоди власності інших споживачів у разі несвоєчасного усунення недоліків шкода повинна бути відшкодована за рахунок споживача (п. 3.2.5).

Таким чином, відповідачі користуються квартирою №56 в будинку №112 по вул.. Шкільній в смт. Підгородня, отже її наймачем є ОСОБА_8, а ОСОБА_3 є членом сімї наймача.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що відповідно до ст.. 176 ЖК України, вимог п. 2.1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005р. № 76 та п.2.12 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004р. № 150, надавач послуг зобовязаний проводити ремонт системи водопостачання та водовідведення, проводити профілактичні огляди системи водопостачання. Жодного профілактичного огляду системи водопостачання протягом 2016-2017років проведено не було. Після залиття квартири позивачів комунальним підприємством був замінений та опломбований кран на центральному стояку водопостачання. Вказане, на його думку, є доказами вини комунального підприємства у залитті квартири.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 176 ЖК України наймодавець зобовязаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень. Капітальний ремонт жилих будинків, технічне обслуговування їх інженерного обладнання, а також поточний ремонт жилих приміщень, що його зобовязаний провадити наймодавець, здійснюється відповідно до правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і при домової території, правил і норм технічної експлуатації житлового фонду.

Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005р. № 76 та Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженийнаказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004р. № 150, передбачають технічне обслуговування внутрішньобудинкових водопровідних мереж центрального водопостачання та водовідведення.

Статтями 177, 179 ЖК України передбачений обовязок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, до обєктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572 ( з наступними змінами) (далі - Правил).

Зокрема, п. 7 Правил передбачено обовязок наймача квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обовязок здійснювати за свій рахунок поточний ремонти квартири, лежить на наймачеві квартири і саме він зобовязаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Частиною 3 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. визначено, що внутрішньобудинковою системою гарячого і холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Отже, до внутрішньобудинкової системи водопостачання у квартирі відповідачів відноситься стояк загального водопостачання до відгалуження від стояка. Водопостачання, яке підключене (врізане) від стояка, відноситься до внутрішньоквартирної системи водопостачання.

Приймаючи до уваги, що квартира відповідачів забезпечена внутрішньоквартирною системою постачання холодної води, відповідачі відповідно до вказаних вище норм житлового законодавства зобовязані забезпечувати належний стан цієї системи.

Вказане також підтверджується п.п. г) п. 5 Договору найму жилого приміщення від 03.09.2013р., п. 3.2.5 Договору на надання послуг за водопостачання та водовідведення від 13.02.2014р. та п.1.13, 1.14 Тимчасових правил користування системами комунального водопостачання, затверджених рішенням Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 30.06.2016р. №3.

Як видно із матеріалів справи, пояснень свідків та самого відповідача, витікання води відбулось не в туалеті, де знаходиться стояк центрального водопостачання, а з труби на кухні квартири. Зазначена труба обслуговує лише квартиру відповідачів та є внутрішньоквартирною системою водопостачання, що належать споживачам, відтак відповідальність за її утримання та технічний стан мають нести споживачі, тобто наймачі квартири, а не експлуатуюча організація, як вважає відповідач та його представник.

Згідно із до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Так, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Судом встановлено, що залиття квартири, яка на праві власності належить позивачам, сталося з вище розташованої квартири №56, користувачами якої є відповідачі, які зобов`язані належним чином утримувати квартиру, отже наявні протиправна поведінка відповідачів та причинний звязок між шкодою та діями (бездіяльність) відповідачів. Крім того, суд приходить до висновку про те, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідачів, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі, оскільки протилежного відповідачами суду не доведено. Відтак, останні мають відповідати за завдані збитки.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно із ст.. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру завданої внаслідок залиття квартири позивачів матеріальної шкоди, останні надала калькуляцію ремонту кухонних меблів, та вартістю лінолеуму. Зміст цього розрахунку містить дані щодо квартири саме позивачів, містить обсяг ремонтних робіт.

Відповідач та його представник не посилались на необґрунтованість визначеної вартості завданої майнової шкоди і ними не надано доказів на спростування наведених вище розрахунків.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною третьою цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, обсяг, тривалість страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок залиття квартири, а також обставини спричинення немайнових втрат позивачу. Тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, на користь позивачів підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 000 грн.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачів витрати по сплаті судового збору виходячи із розміру задоволених позовних вимог з кожного по 283,80грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213- 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 6837грн. 60 коп., завдану внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5 та 1000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, всього 7 837 (сім тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 витрати по сплаті судового збору в сумі по 283грн. 80 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: