УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2017 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В.Нев»ядомський, розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна»про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

03.07.2017 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом до відповідача, заявивши вимоги про визнання недійсним договір фінансового лізингу № 642 від 15 березня 2017 року ,укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна» та ОСОБА_2.,а також стягнути кошти з товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР Україна» на користь ОСОБА_2 12568 грн.50 коп.-комісії за організацію договору фінансового лізингу № 642 від 15 березня 2017 року,125 грн.69 коп.-комісії банку ,2000 витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 04 липня 2017 року провадження по справі було відкрито.

03.07.2017 року позивачем через канцелярію суду була подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 12568 грн.50 коп.(дванадцять тисяч п»ятсот шістдесят вісім гривень п»ятдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, заявлене позивачем, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, в обґрунтування заяви позивача зазначив, що на дату подання позову між сторонами відсутня домовленість про добровільне повернення коштів,відповідач уникає телефонних дзвінків,не виконує попередніх домовленостей. За таких обставин невжиття своєчасних заходів для забезпечення виконання позову може утруднити виконання рішення або зробити його виконання неможливим, тому є підстави просити суд про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить приведення сторін у стан, який існував до вчинених дій з боку відповідача, та пересвідчившись з наданих до суду матеріалів, що між сторонами дійсно виник спір, який потребує вирішення, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Єврокар Україна»про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 12568 грн.50 коп.(дванадцять тисяч п»ятсот шістдесят вісім гривень п»ятдесят копійок).,що належать Товариству з обмеженою Відповідальністю «Єврокар Україна»( код ЄДРПОУ 404 818 05,МФО 380805,рахунок №2 в АТ «ОСОБА_3 Аваль»), до прийняття судом рішення по суті.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В. Невядомський