Номер провадження: 22-ц/785/4845/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСББ «Успенська 17» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третіх осіб: приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Філімонової Галини Василівни, приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни, приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Андрющенко Людмили Леонтіївни, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Одеської міської ради - про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

06 березня 2017 року ОСББ «Успенська 17» звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської РА ОМР, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третіх осіб: приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу: Філімонової Г.В., Запольської О.В., Андрющенко Л.Л., КП «БТІ» ОМР, Одеської міської ради, яким просили суд визнати недійсним договори купівлі-продажу: 1) № 9416 від 08 жовтня 2002 року, укладеного між Жовтневою РА виконкому ОМР з ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.; 2) № 9413 від 10 жовтня 2002 року, укладеного між Жовтневою РА виконкому ОМР з ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.; 3) № 506 від 25 лютого 2004 року, укладеного між ОСОБА_7. та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андрющенко Л.Л.; 4) №1280 укладеного 11 березня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В.; 5) №1497 укладеного 19 березня 2004 року між ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_3, ОСОБА_6 - з іншого, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В.(а.с. 1-10).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року було відкрито провадження у справі по вище вказаному позову (а.с. 59).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 21 квітня 2017 року через канцелярію суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Зокрема, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що відповідно до положень ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Так, ОСОБА_3 звертає увагу на те, що статтею 16 ЦПК України визначено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Відповідно апелянт вважає, що при відкритті провадження по справі суд першої інстанції мав відмовити у відкритті провадження в частині вимог ОСББ «Успенська 17» до Приморської РА, так як вони є юридичними особами. Окрім цього, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження (а.с. 79-85).

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

06 березня 2017 року ОСББ «Успенська 17» звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської РА ОМР, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третіх осіб: приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу: Філімонової Г.В., Запольської О.В., Андрющенко Л.Л., КП «БТІ» ОМР, Одеської міської ради про визнання недійсними договорів купівлі-продажу (а.с. 1-10).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року було відкрито провадження в справі (а.с. 59).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом першої інстанції правил підсудності при відкритті провадження у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання визначення підсудності цивільних справ регулюється розділом ІІІ главою 1 ст. 107-117 ЦПК України, а деякі особливості його застосування роз'яснені постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 11 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також постановою пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Зокрема, як зазначено пленумом ВСУ в постанові № 3 від 11 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності . Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до ст. 15-16 ЦПК України суди в порядку цивільного судочинства розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, за загальним правилом, встановленим ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Разом з тим, враховуючи юридичну природу правовідносин, що склалися в даній справі необхідно зазначити, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї спірних договорів купівлі-продажу, спір виник щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так, статтею 114 ЦПК України, а саме частиною 1 встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Отже, для даної категорії справ діє правило виключної підсудності.

Окрім цього, варто звернути увагу на те, що в п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 11 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вказано, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічним чином в п. 27 постанові ВСУ № від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об'єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що спір з приводу нерухомого майна, яке знаходиться за адресоюАДРЕСА_1 підсудний Приморському районному суду м. Одеси, то колегія суддів відхиляє доводи апелянта в цій частині.

Щодо посилань апелянта в своїй скарзі на те, що суд першої інстанції мав відмовити у відкритті провадження в частині вимог ОСББ «Успенська 17» до Приморської РА, так як вони є юридичними особами, а тому позовні вимоги мають розглядатися в порядку господарського судочинства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 5 частини 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності. Відтак, оскарження ухвали про відкриття провадження у справі з мотивів недотримання юрисдикції окремо від рішення суду не допускається. Також на спростування цього доводу апеляційної скарги колегія суддів вказує на те, що оскарження правочину позивачем, сторонами якого як вбачається з матеріалів справи, є юридична та фізична особа, виключає спір з господарської юрисдикції та відносить його до юрисдикції цивільної (а.с. 15-16).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та, тим самим, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права. А тому, колегія судів на підставі ст. 312 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

О.М. Таварткіладзе

Є.С.Сєвєрова

27.06.2017 року м. Одеса