провадження 2-др/201/15/2017
УХВАЛА

11 липня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про відвід суддів по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду та розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національного університету залізничного транспорту, третя особа ОСОБА_3 про визнання нікчемними правочинів, встановлення юридичних фактів, скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, матеріальної і моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 жовтня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 національного університету залізничного транспорту, Міністерства освіти і науки України, Федерації профспілок України і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі і зобовязання вчинити певні дії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо визнання незаконним наказу № 653 від 26.06.2013 року скасовано та визнано незаконним наказ ректора ОСОБА_2 національного університету залізничного транспорту імені академіка В Лазаряна № 653 від 26.06.2013 року щодо оголошення догани ОСОБА_1. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_1 03 липня 2017 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по справі та розяснення рішення суду, а також заявлено відвід суддям Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6В.) в обґрунтування якого він посилається на те, що вони не можуть брати участі в розгляді цієї заяви.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Раніше винесені рішення та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Антонюка О.А. мали місце при вирішенні конкретних цивільних справ (і цієї справи) в відповідності до норм ЦПК України.

Також судом було встановлено, що вище вказана заява раніше цим суддею чи іншими суддями цього суду не розглядалася та на розгляді не перебувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Можливі посилання заявника на ст. 20 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані, скасування чи зміна рішень суду в інших цивільних справах (навіть якщо там приймала участь якась із сторін), не задоволення клопотання сторони позивачів (витребування доказів) та інш. не є підставою, передбаченою законом для відводу, оскільки відсутні обставини, передбачені п. 4 ст. 20 ЦПК України. Образливі припущення про останнє (начебто свідомість порушень закону, ігнорування приписів інших судів) з боку заявника можуть свідчити про його самого упередженість і не свідоме ставлення до передбачених законом повноважень, оскільки належного документального підтвердження вказаного суду не надано. Також відсутні обставини відводу, передбачені ст. 21 ЦПК України.

Вказану заяву у вказаному законом порядку було розподілено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду судді Антонюку О.А.

Зазначена заява стосовно якої було заявлено відвід судді Антонюку О.А., підлягає розгляду згідно вказаного розподілу саме цим суддею.

Таким чином, заявлення відводу судді та іншим суддям і з такими вищезазначеними підставами може свідчити виключно як спосіб впливу на суд, а отже вказані заявником обставини не можуть бути підставами для відводу судді.

Можливі доводи заявника також не можуть бути прийняті до уваги ще і тому, що його міркування про необєктивність та упередженість судді є по суті необґрунтованими і випливають лише з особистих субєктивних оцінок заявника відводу, що є особою зацікавленої у вирішенні справи, і не може безпристрасно оцінити хід підготовки та судового розгляду і повязані з ними обставини.

Дії судді при прийнятті даної конкретної заяви та призначення її до розгляду відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, обєктивних даних про сумніви в обєктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. ст. 20 і 21 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Також слід зазначити, що в іншій частині вимог заява не підлягає задоволенню, оскільки вказаний відвід було заявлено суддям Трещову В.В. та Бразі А.В., які не розглядають цю заяву та не є сторонами чи особами які беруть участь у розгляді справи.

Таким чином, заява не грунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення відводу суддів немає, тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20 24, 168, 208-210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду та розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національного університету залізничного транспорту, третя особа ОСОБА_3 про визнання нікчемними правочинів, встановлення юридичних фактів, скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, матеріальної і моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя