Справа №638/7218/17
Номер провадження 2/638/3398/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2017 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Штих Т.В.,

за участю секретаря - Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1. В указаній квартирі зареєстрований відповідач. На даний час між позивачем та відповідачем не існує родинних відносин, з 2014 року у квартирі він не з'являвся, речей побутового вжитку не тримає, витрат по комунальним послугам не несе, його місце проживання та місцезнаходження невідоме.

Наявність реєстрації відповідача за вищевказаною адресою не дозволяє позивачу використати невід'ємне право розпорядження своїм майном в повному обсязі та перешкоджає її праву користування квартирою для особистого проживання, так як їй доводиться сплачувати комунальні платежі за особу, яка в квартирі не мешкає, його реєстрація перешкоджає вільному розпорядженню житлом. Відповідач не має жодних підстав для подальшого знаходження на реєстраційному обліку за вказаною адресою.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позов, прохала розглянути справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву, в якій визнав позов повністю, просив слухати справу у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачі належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України.

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно договору дарування від 01 липня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Прокопенко А.В. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи та безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

За ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцеперебування - адміністративно-територіальнаодиниця, на територіїякої особа проживаєстрокомменше шести місяців на рік. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

За Правовими позиціями Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право) від 26.05.2001 р сама по собі наявність чи відсутність прописки не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням, так і для відмови в цьому.

Відповідно до ст.6 Житлового кодексу УРСР житлове приміщення надається наймачу та членам його сім'ї для постійного в ньому проживання, тобто для використання його за цільовим призначенням (задоволення своїх потреб та розпорядження ним у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях або використовується не за призначенням, збереження за відсутньою особою права користування таким житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

За ст. 9 Житлового кодексу УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стосовно права членів сім'ї власника помешкання на користування ним чинним є правило частини першої статті 405 ЦК, що передбачає визначення власником житлових приміщень, якімають право займати члени сім'ї. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача в квартирі, змушує позивача сплачувати за відповідача зайві кошти за комунальні послуги та перешкоджає позивачу, як власникові, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися ним, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст. 317, 319, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги позивачем та письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Суддя Штих Т.В.