Справа № 192/1518/15-ц
Провадження № 2-п/192/5/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне заяву відповідача у справі ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №192/1518/15 провадження 2/192//28/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКСІОМА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКСІОМА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року позовні вимоги позивача задоволено, стягнуто солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКСІОМА» за кредитним договором №05ф.015/14 від 18 липня 2014 року заборгованість за кредитом в сумі 22 500 гривень 00 копійок, по процентам за користування кредитом - в сумі 4677 гривень 29 копійок, пеню за кредитом - в сумі 1551 гривня 78 копійок, пеню за процентами - в сумі 709 гривень 31 копійка та штраф в сумі 10500 гривень 04 копійки, а всього - 39938 гривень 38 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 609 гривень.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що від своєї колишньої дружини ОСОБА_2, з якою він розлучився згідно рішення суду від 22 лютого 2017 року, він дізнався, що заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі №192/1518/15-ц було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ» Аксіома» про солідарне стягнення заборгованості за кредитом. В рішенні суд посилається на ту обставину, що всі сторони повідомлені належним чином, а повістка про виклик його до суду в якості відповідача повернулася без вручення з відміткою «адресат не проживає», а тому він не міг бути присутнім у судовому засіданні. Крім того, йому не зрозуміло з яких причин була зроблена така відмітка, оскільки адреса с.Жданово, вул.Сонячна, буд.18 це дійсно місце його реєстрації, де він або його батьки завжди отримують кореспонденцію. Він повідомляв суд про іншу свою адресу, але суд цією інформацією не скористався, а його робота повязана із відрядженнями, іншого способу окрім як повідомити його поштою про дату судового засідання не існує. Тому він вважає, що його неявка в судове засідання є поважною.

Також ОСОБА_1 зазначає, що не повідомлення його у встановленому порядку про дату та час розгляду справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду додаткові докази, якими він заперечував проти позову. Копію заочного рішення він не отримував і до теперішнього часу.

31 травня 2017 року його колишня дружина повідомила його, що з її заробітної плати було вирахувано 2 000 гривень в рахунок погашення заборгованості в процесі примусового виконання заочного рішення. З дружиною він фактично не проживає з жовтня 2015 року, а на підставі рішення суду від 22 лютого 2017 року вони розлучилися офіційно.

Також відповідач у справі ОСОБА_1 не погоджується із солідарним стягненням заборгованості, оскільки ПАТ «КБ «Аксіома» фактично позбавив його можливості повертати заборгованість у відповідності з умовами укладеного ним кредитного договору, а після порушення умов договору саме Банком, його було позбавлено прав, передбачених договором та законодавством. Цю обставину він намагався довести суду, але суд не звернув на це увагу. Виходячи із пункту 2.3 та 8.1 кредитного договору зміна реквізитів на сплату кредиту можлива лише на підставі належним чином оформленого Договору про внесення змін до Кредитного договору.

Відповідач вважає, що суд не звернув увагу на те, що він намагався підписати з банком додаткову угоду де були б зазначені нові реквізити для сплати боргу, що підтверджується листами, з якими він звертався до банку ще до звернення останнього до суду. Вважає, що такі обставини справи є істотними для скасування заочного рішення, оскільки банк знаходиться у стані ліквідації і ще має можливість підписати з ним додаткову угоду із зазначенням нових реквізитів для сплати боргу. При цьому зазначає, що він не має на меті ухилятися від сплати по кредиту, а суд ухвалюючи заочне рішення фактично підтримав незаконні дії кредитора та надав йому можливість стягнення всієї суми одразу, тим самим позбавив його права виконувати умови кредитного договору добровільно та у відповідності із графіком сплати. Через незаконні дії банку, які підтримані судом, його колишня дружина понесла збитки, оскільки саме він отримував кредитні кошти для проведення ремонту, а вона проживає з їхньою донькою, знімає квартиру і для неї вирахування із заробітної плати такої суми є досить суттєвим ударом по бюджету.

Відповідач у справі ОСОБА_1, вважає, що на сьогоднішній день, на день ухвалення рішення суду та на дату звернення банку до суд, він не мав правових підстав на проведення щомісячних платежів, оскільки умови сплати були змінені в односторонньому порядку. Зазначає, що він не має на меті ухилятися від сплати заборгованості по кредиту, і умови договору до зміни реквізитів в односторонньому порядку він виконував сумлінно. Тому він просить суд звернути увагу на те, що він намагається домовитися знову добросовісно виконувати умови кредитного договору та сплачувати заборгованість щомісячно частинами як і було обумовлено двостороннім правочином.

У звязку з наведеним, просив скасувати заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року та призначити цивільну справу до розгляду в загальному порядку.

Заявник (відповідач) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свою заяву про перегляд заочного рішення посилавшись на те, що за місцем своєї реєстрації він не отримував повістки про виклик до суду, як і за місцем свого фактичного мешкання, яке ним було повідомлено суду. Але про слухання справи йому було відомо, він навіть приймав участь у розгляді справи та був присутнім у судовому засіданні 04 грудня 2015 року, подавав письмові заперечення, а про інші дати проведення судового засідання він не повідомлявся, і йому стало відомо про ухвалення заочного рішення лише 31 травня 2017 року.

Вважає, що на даний час існують підстави для укладення мирової угоди між ним та позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, а її інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності представляє ОСОБА_1, у звязку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд заяви про перегляд заочного рішення за її відсутності.

Позивач в судове засідання не з?явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд заяви за відсутності представника позивача, та відмовити в задоволенні заяви (а.с.163-165).

Суд, заслухавши відповідача у справі ОСОБА_1, дослідивши подану заяву про перегляд заочного рішення та надані до неї докази, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.231, ст.228, 229 ЦПК України суд за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення може своєю ухвалою залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку, а заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. При цьому в заяві про скасування заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 про навність заочного рішення від 11 лютого 2016 року дізнався 31 травня 2017 року та 02 червня 2017 року звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного рішення (а.с.152-156).

Відповідно до вимог п.3,4 ч.2 ст. 229, ст. 232 ЦПК України на підтвердження своєї заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 зазначає, він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду даної цивільної справи, а доводи суду про те, що він не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідають дійсності, оскільки вказана адреса є його місцем реєстрації, там проживають його батьки, які завжди отримують кореспонденцію.

Судом встановлено, що згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1, а також згідно відповіді адресного сектору, відповідач ОСОБА_1 з 23 вереня 2002 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17,25). Крім того, відповідачем було повідомлено суд про те, що фактичним місцем його проживання є: смт Солоне, вул.братів Бєльченко, 117.

Судом встановлено, що повістки про виклик до суду направлялися судом як за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1, так і за місцем його фактичного проживання та отримувалися ним (а.с.33,44,116). Про дату та час проведення судового засідання 14 січня 2016 року відповідач був повідомений належним чином (а.с.116), проте в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив, а тому його доводи стосовно того, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення судової повістки не належить його батькам, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 5 ст 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд не приймає посилання ОСОБА_1 стосовно того, що він не був належним чином повідомлений про час та дату проведення судових засідань, оскільки в матерілах справи містяться докази його повідомлення про проведення судового засідання 14 січня 2016 року (а.с.116), а повістка про його виклик до суду на 11 лютого 2016 року повернулася з відміткою «адресат не проживає» (а.с.121-122), що згідно правил ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Крім того, суд повідомляв відповідача ОСОБА_1 про час та дату проведення судового заідання також і за адресою його фактичного проживання (смт Солоне, вул.братів Бєльченко, 117), однак повістки з вказаної адреси поверталися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.117-120), а сам відповідач будучи обізнаним про слухання справи не вжив жодних заходів з 2016 року щодо ознайомлення з матерілами справи. Тому суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо його неналежного повідомлення про час та дату розгляду справи спростовуються матерілами цивільної справи.

Також суд вважає, що ОСОБА_1 не зазначив доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, а його пояснення стосовно неможливості сплатити суму заборгованості одним платежем зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду та відностяться до обставин виконання рішення суду.

Інші посилання відповідача на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України заява відповідача про скасування заочного рішення по справі підлягає залишенню без задоволення, а постановлене судом заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208-210,229-232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №192/1518/15 провадження 2/192//28/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «АКСІОМА» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина