Справа № 557/752/17
У х в а л а

"10" липня 2017 р.

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Чорноус Л.І. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, відшкодування збитків за неналежне виконання договору про надання послуг Інтернет , стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача, відшкодування збитків за неналежне виконання договору про надання послуг Інтернет , стягнення моральної шкоди.

Подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України , а саме, ч. 5 ст.119 ЦПК України , згідно якої до позовної заяви додається документ , що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3,5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору. Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIIІ, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач звернувся до суду з позовом на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, яким не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, а тому правові підстави для звільнення від сплати судового збору за подання такої позовної заяви відсутні.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, у разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки, спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, позивач не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви про захист прав споживача.

Така ж думка була висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15, від 29.01.2016 року №6-209ц16, від 03.02.2016 року №6-228ц16, від 09.02.2016 №6-36ц16 та від 01.03.2016 року №6-484ц16.

Так, у поданій заяві позивачем заявлено немайнові та майнові вимоги: про розірвання договору, стягнення з відповідача грошових коштів та моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір » за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2017 року складає 1600 гривень.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий зір у розмірі визначеному Законом , про що представити квитанції в суд.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу слід усунути вказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 119,121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, відшкодування збитків за неналежне виконання договору про надання послуг Інтернет , стягнення моральної шкоди, залишити без руху.

Позивачу слід усунути недоліки у пятиденний строк з дня отримання ним копії ухвали.

У разі неусунення недоліків у встановлений судом термін, позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя :