Справа № 266/2391/16-ц
Провадженя№ 2/266/108/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

при секретарі Шишхановій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом з спадкоємцями першої черги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, які в остаточній редакції зводяться до наступного: просить визнати його спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3, померлої 10.03.2015 року та надати йому право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 10.03.2015 року, разом з спадкоємцями першої черги.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 10.03.2015 р. померла його дружина ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 38 по вулиці Повстання в м. Маріуполі, який належав їй згідно договору дарування від 25.06.1996р. У встановлений законом строк він звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду. Крім нього, в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини звернулася онука спадкодавця - ОСОБА_2, яка з ними не проживала і прописана за іншою адресою. Він постійно проживав разом з померлою ОСОБА_3 з 1991 року, як чоловік та жінка, тобто однією сім,єю, прописаний в спірному домоволодінні, вів з ОСОБА_3, за її життя, спільне господарство, робив поточний ремонт, оплачував комунальні послуги. Факт проживання однією сім,єю з ОСОБА_3, як чоловіка та жінки, встановлено набравши чинність рішенням Приморського райсуду м. Маріуполя. На протязі значного часу, більше п,яти років, ОСОБА_3 тяжко хворіла, мала ряд хронічних захворювань: сахарний діабет, сердцево-судинні захворювання, а також одну нирку, бо другу було видалено із-за онкозахворювання, крім того мала захворювання очей - глаукому, у зв,зку з чим майже втратила зір. ОСОБА_5 похилий вік і важкі захворювання вона перебувала в безпорадному стані, потребувала постійного стороннього догляду, додаткової матеріальної допомоги, так як вона була пенсіонеркою. Він доглядав за померлою, всі свої доходи він витрачав на їжу та ліки, яких потребувала його жінка, бо в неї була мала пенсія, а також був змушений постійно економити на своєму лікуванні та харчуванні. Після її смерті він особисто передавав грошові кошти батьку ОСОБА_2 для організації поховання, бо той визвався допомогти. Просив суд врахувати, що він більше 20 років проживає в даному будинку, прописаний, іншого житла не має, а відповідачка забезпечена житлом. Вирішити суперечку мирним шляхом відповідачка не бажа, неодноразово заявляла, що має намір продати спадковий будинок, а він повинен йти в будинок для людей похилого віку, так як не має ніякого права на спадкове майно. В даний час, перебуваючи в похилому віці, він боїться, що залишиться без даху над головою. У зв'язку з даними обставинами він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6, яка діє на підставі договору, у відкритому судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_2- ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, уповноважив представляти інтереси відповідачки - ОСОБА_5

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнала частково та зазначила, що не заперечує проти того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім,єю, як чоловік та жінка, що встановлено і рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя, та є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 В той самий час зазначила, що ОСОБА_3 не потребувала стороннього догляду, характер її захворювань не перешкоджав їй самостійно себе обслуговувати, готувати їжу, торгувати на ринку. Крім того, у 2013 році ОСОБА_3 разом із онукою ОСОБА_8 їздили у м. Бердянськ, де онука здавала вступні екзамени, а бабуся їй готувала, платила гроші за її навчання. Позивач ОСОБА_1 за станом свого здоров,я не міг себе обслуговувати, потребував стороннього догляду, бо переніс інсульт, таким чином не міг надавати допомогу ОСОБА_9, матеріально її утримувати. Просила відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про надання права спадкування разом з спадкоємцями першої черги.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_1 бачила, приїзждала з відповідачкою до дому до в 2014 році у гості до її бабусі ОСОБА_9. Вона жила з дідом. Було у них чисто, порядок. Бабуся пригощала приготовленою їжою, їй допомагала онука ОСОБА_11. Бабуся могла сама ходити. Їздили з нею у м.Бердянськ, коли ОСОБА_11 поступала на навчання, ходили там пішки, бабуся готувала їм їжу. Бачила її останній раз улітку 2014 року, відносини у бабусі з ОСОБА_8 булих хороші, вони постійно спілкувалися, інтересувалися справами та самопочуттям друг друга.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 - її сусід, відносини нормальні, ОСОБА_11 знає онука ОСОБА_3 Років 5-6 назад у вересні вони переїхали до будинку, вони з ОСОБА_3 часто радилась, бо переїхали з квартири. У бабусі була дочка її віку, яка померла, є онука, потім онука приходила, але рідко. Як жили в будинку не знає, зовні бачила, що дивились за городом разом, більш ОСОБА_1, бо бабуся не дуже бачила останні роки. Казала через паркан: «ОСОБА_12, ти?». Ходили з ОСОБА_1 за руку разом. Траву рвав ОСОБА_1 в городі. Вона допомагала їм квитанції заповняти, писала великими літерами, бо бабуся просила після діда перевіряти, ліки давала їй, «швидку» просили викликати, бо вона погано бачила. Самі себе вони доглядали. Догляду більш вимагала ОСОБА_3, вона сама не могла обійтися без сторонньої допомоги, бо не бачила. Вони у магазин ходили разом, вона казала, що купити, а він дивився та купував. Сама по господарству та за будинком вона доглядати не могла. Онука, коли жила у м.Маріуполі, то у бабусі не проживала, жила у квартирі. У ОСОБА_3 було щось з ногами, вона не могла в туалет ходити, діабет був. Сторонній ніхто їх не супроводжував. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили як чоловік та дружина, але більшого догляду потребувала ОСОБА_3, він її доглядав, а зараз він вже здає. Їй не відомо, щоб ОСОБА_3 торгувала на ринку.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, живе по сусідству з ОСОБА_3 з 2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як чоловік та дружина. Вони хворі, у неї сахарний діабет, слаба була, у нього інсульт. Він садить помідори, вона говорить, як прали разом, на кухні він був ближче до вогню, вона говорить, що усе вони робили разом. Без ОСОБА_1 ОСОБА_3 не змогла б жити, бо мала погане здоров,я, зір нульовий. Показання з лічильників знімав ОСОБА_1, бо вона не бачила. У 2012-2013 роках ОСОБА_3 торгувала зеленню. В магазині він складав продукти, носив сумки, гроші брав у неї, якщо вона щось бачила, то не багато.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що ОСОБА_1 її рідний брат, ОСОБА_11 знає. На теперішній час ОСОБА_11 уїхала, відносини з нею ніякі. ОСОБА_1 з ОСОБА_3 проживав 23-24 роки. Жили разом, працювали, вели спільно господарство, разом працювали у магазині «Приморє» років 7 назад, він грузчиком, вона прибиральницею. Коли її оперували, він за нею доглядав, вона не бачила номер маршрутки, він був її другою рукою. Вона диктує, а він варить суп, в городі теж саме, по будинку, двору він сам все робив, вона вже роки три нічого не робила. Вона їм своєю сімєю допомагала, давала гроші, оплачувала лікарню вона, коли він був у лікарні. З ОСОБА_15 посварились, тому що вона сказала, щоб ОСОБА_11 написала папір, щоб дід проживав в будинку усе життя та завірила у нотаріуса, вона відмовила, сказала щоб вона його до себе забрала, або оформила у будинок престарілих. Вона не погодилась. ОСОБА_16 не хотіла його забирати з лікарні. Він заробляв по 3-4 тисячі, ОСОБА_3 забирала його заробітну плату, спільні гроші ОСОБА_3 віддавала ОСОБА_11, вони купили їй сережки з діамантом. Похорони оплачувала вона та ОСОБА_11 батько. 11 тисяч грн. на похорони дід дав, коли вона приїхала оплачувати, батько ОСОБА_16 витрати записував на ОСОБА_11, вона зробила йому зауваження, він сказав, що розберемось. ОСОБА_16 сказала, що дід обійдеться, сказала що вона бабусю поховала. Зараз в цьому будинку проживає дід, вона навідується до нього, іншого житла у нього не має.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що стосунки з ОСОБА_1 у неї нормальні, з ОСОБА_3 разом виросли по сусідству, ОСОБА_15 - онуку теж знає. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили разом, вели спільне господарство, співмешканці, разом садили, їли, ОСОБА_1 проживав там з 1995 року. Останні пять років ходила ОСОБА_4 сама, останній час вони разом ходили. ОСОБА_4 погано бачила, разом ходили скуплялись, готували разом, він теж був не дуже здоровий, вона його не могла самого відправити у магазин, бо він після інсульту, не міг розплатитися. Віра мала пенсію та до останнього ходила на ринок, торгувала черешнею, з городу - зеленню, коли донька померла, її речі на ринку продавала. В початку цих 5 років торгувала, останні роки - ні. Пенсія у ОСОБА_3 була 1300 або 1500 грн. Готували з ОСОБА_1 разом, посуду мила, прибирала, в гості приходила до неї ОСОБА_3 сама, йшла повільно, поза заборчиком. Рік назад відмічала день народження - Петрович був, вона, самі вони накрили на стіл.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що відповідачка доводиться йому донькою, мати її померла, у нього інша сім,я. ОСОБА_3 добре відносилася до ОСОБА_15, займалася її вихованням, була фактично опікуном. Для навчання ОСОБА_15 договір заключала та перший внесок платила. Все життя намагалася підторговувати. До 1998 року, він спілкувався з ОСОБА_3 після цього вони контактували через ОСОБА_15. В 2010 році бабуся працювала, потім знову була дома, торгувала зеленню ще у 2014 році, але вже жалілася, що буде погано, торгувати вже було їй тяжко. У 2014 році бачив її в останній час, вона бачила однім оком. У січні 2015 року ОСОБА_15 приїзджала на канікули, жила вона постійно у бабусі, але скарг бабуся, що за нею потрібний догляд, не висказувала. У ОСОБА_3 був сахарний діабет та поганий зір, і все. ОСОБА_1, зі слів ОСОБА_15, переніс інсульт. Інформацію про їх життя він отримував по телефону. Цей будинок утримували вони разом з ОСОБА_1, сплачували комунальні платежі, ОСОБА_3 людина скрупульозна, усі платежі робила сама, друг другу допомагали, Петрович сусід купляв іноді ліки та ходив з ними до лікарні. ОСОБА_1 ніякої участі у похованні ОСОБА_3 не приймав. ОСОБА_1 його донька ніколи не виганяла з будинку, можуть з ним заключити договір на постійне проживання.

Вислухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України, обставини, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, мають преюдиціальне значення та не доказується при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті ж сторони, щодо якої встановлені вказані обставини.

Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 26.02.2016, встановлено факт сумісного проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_3, померлої 10.03.2015 року та ОСОБА_1, з 1991 року по день її смерті 10.03.2015 року (а.с.18-19).

Згідно довідки КСН «Криштальний», за адресою вул. Повстання, б.38 в м.Маріуполі ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3, у якості чоловіка та дружини з 1991 року по день її смерті 10.03.2015 р., вели сумісне господарство, ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою (а.с.13, ).

Згідно договору дарування, посвідченого 25.06.1996 року державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №4-1916, власником житлового будинку №38 по вул. Повстання в м.Маріуполі є ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41445072, виданого 09.09.2015 Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою, зареєстрована спадкова справа №57628325 після смерті ОСОБА_3 (а.с.14, 67, 70) та з заявою від 30.06.2015 вх.№830 ОСОБА_2 звернулася до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.17), а згідно заяви від 09.09.2015 вх.№1246, ОСОБА_1 звернувся також з відповідною заявою (а.с.16).

Постановою від 13.06.2017 року № 1416/02-31 державний нотаріус Третьої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 ( а.с.139).

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки судом встановлений факт проживання позивача однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_3, то позовні вимоги позивача в частині визнаня за позивачем права на спадкування за законом четвертої черги спадкоємців за законом підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, а саме разом із спадкоємцями першої черги на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом

Згідно листа УПСЗН Приморського району ММР від 13.10.2016 №07/9536, з 18.01.2012 по 11.03.2015 ОСОБА_3 обслуговувалась відділенням надання благодійної допомоги та реалізації міських соціальних програм територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м.Маріуполя. за мірою надходження забезпечувалась натуральною допомогою. У 2014 році отримала матеріальну допомогу за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 475 грн. З 12.08.2014 знаходилась на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру. Знята з обслуговування структурними підрозділами територіального центру 11.03.2015 у звязку зі смертю. ОСОБА_1 на обліку в управлінні не перебуває та не перебував, ніяких видів соціальної допомоги по догляду за ОСОБА_18 не отримував. Згідно журналу реєстрації прийому громадян та бази даних, будь-яка інша особа за допомогою по догляду за ОСОБА_3 не зверталась та зазначений вид допомоги не отримувала (а.с.90).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №7555/1414 КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту, ОСОБА_3 перебувала у стаціонарі з 22.10.2013 по 05.11.2013 з діагнозом ІБС. Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз СН-2 А-Б, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, гипертонична хвороба 2 ст. риск 3, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний, субкомпенсація (а.с.113).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення №6657/1258 КЗ Міська лікарня №9 МСЧ працівників департаменту морського флоту, ОСОБА_3 перебувала у стаціонарі з 07.10.2014 по 16.10.2014 з діагнозом ІБС. Стабільна стенокардія, ФК-2, Атеросклеротичний кардіосклероз СН-2Б, Анасарка, Асцит, двухсторонній гідроторакс, хронічний пієлонефрит єдиної правої нирки, сахарний діабет 1 тип, інсулінозалежний (а.с.112).

Згідно листа КЗ «Маріупольська міська лікарня №2» від 28.12.2016 №664/01-20, ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділені мікрохірургії ока КУ «Маріупольська лікарня №2» з 11.02.2015 по 20.02.2015. Діагноз: відкритокутова Па глаукома правого ока. Оперована Па глаукома лівого ока. Препроліферативна ретинопатія обох ок. Відслойка скловидного тіла правого ока. Частковий гемофтальм лівого ока (а.с.107).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №959 від 11.03.2015, ОСОБА_3 померла 10.03.2015 р., у звязку з а/хронічною серцево-судинною недостатністю, б/хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.91).

Згідно свідоцтва про смерть серія І-НО №900258, виданого 11.03.2015 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3, 10.03.2015 року, актовий запис №248 (а.с.6).

Згідно квитанцій, які знаходяться у матеріалах цивільної справи ОСОБА_7 ніс витрати на поховання померлої ОСОБА_3 (а.с.92, 93).

Допитавши свідків, дослідивши медичні документи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 знаходилась у похилому віці, страждала рядом хронічних захворювань, які мали стійкий характер, суттєво впливали на її життя, обмежували можливість обслуговувати себе, без сторонньої допомоги, бути самостійною.

Так, свідки зазначили, що ОСОБА_3 погано бачила, ходила за руку з ОСОБА_1, він виконував роботу по господарству, в огороді, купував продукти, крім того, підтримував її морально, виконував її побажання щодо ведення господарства, приготування їжі, прав одежу.

Крім того, проживаючи разом із ОСОБА_3, свої доходи у вигляді пенсії повністю витрачав як на свої потреби, так і потреби ОСОБА_3, так як та потребувала постійного вживання ліків, відповідного харчування з врахуванням сахарного діабету, яким страждала за життя.

Дії ОСОБА_1 щодо моральної та матеріальної підтримки ОСОБА_3, надання різноманітної допомоги для існування, утримування будинку, городу мали тривалий характер.

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_1 має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, бо протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав різноманітну допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3, яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані до смерті.

При цьому суд не може погодитись з тим, що за станом свого здоров,я ОСОБА_1В не міг опікуватися ОСОБА_3, так як до 2014 року переніс інсульт, бо інвалідом, недієздатним він не визнавався, після смерті ОСОБА_3 постійно один проживає у будинку по вул. Повстання, 38 у м. Маріуполі, де проживав з ОСОБА_3, самостійно обслуговує себе, утримує будинок, город, крім того, звернувся за правовою допомогою для захисту свого права, приймав участь в судових засіданнях, відповідав на питання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спадкоємцем четвертої черги, надання права спадкування разом з спадкоємцями першої черги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, померлої 10.03.2015 року.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 10.03.2015 року, разом з спадкоємцями першої черги.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Курбанова Н. М.