Ухвала

іменем україни

29 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, заборону користуватися житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, виселення, стягнення коштів за безпідставне користування нерухомим майном, зобов'язання скасувати реєстрацію місця проживання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 08 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що їй на праві власності належить будинок по АДРЕСА_1, який складається з двох житлових будинків літ. «А» та літ. «Ж», з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: сараями літ. «Д», літ. «И», літ. «К», літ. «Л», огорожею № 3 та незданими до експлуатації сараями літ. «Б», літ. «В», літньої кухні літ «Г», гаража літ. «Є», убиральні літ. «Е», криниці № 1 та воріт №2.

У вказаному господарстві зареєстрована відповідач - колишня невістка ОСОБА_5, та її четверо дітей.

ОСОБА_5 разом з дітьми проживають у житловому будинку літ. «А», користуються сараями літ. «Б» та літ. «В», літньою кухнею літ «Г», гаражем літ. «Є», убиральнею літ. «Е», криницею № 1 та воротами № 2.

Починаючи з 07 серпня 2012 року, ОСОБА_5 систематично порушує правила співжиття, створюючи її та чоловіку ОСОБА_6 неможливі умови для проживання, а саме: не надає можливості користуватися належним їй на праві власності будинком.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила виселити ОСОБА_5 з даного будинку; зобов'язати її скасувати реєстрацію місця свого проживання у спірному господарстві; стягнути з ОСОБА_5 плату за користування вказаним житлом за останні три роки в сумі 73 158 грн 95 коп.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 грудня 2014 року № 31044949.

Відповідач ОСОБА_5 з 04 лютого 1999 року до 16 травня 2013 року перебувала у шлюбі з сином позивача ОСОБА_7

Із часу укладення відповідачем шлюбу остання проживала у господарстві позивача як члени сім'ї, в якому проживає до цього часу.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, виходив із недоведеності обставин щодо систематичного порушення відповідачем правил співжиття, вчинення нею аморальних поступків. Крім того, застосування до ОСОБА_5 заходів запобігання і громадського впливу при розгляді справи не встановлено.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко