Справа № 521/6105/14-ц
Провадження № 2/521/529 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом правонаступника третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», за участю третіх осіб: Дільниця №1 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Одеська міська рада, про визнання договору недійсним, усунення перешкод у користуванні сараєм,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2014 року до Малиновського районного суду міста ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», за участю третіх осіб: Дільниця №1 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Одеська міська рада, в якому просила суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні сараєм, що розташований на подвірї будинку за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19 та закріплений за належною їй квартирою № 8-А цього ж будинку. Позов ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що є власницею квартири за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, кв. 8а. У багатоквартирному будинку, де знаходиться квартира №8а не передбачені допоміжні приміщення, такі як колясочні, підвали, тощо, у звязку з чим на подвірї вказаного будинку були побудовані сараї для господарських потреб жителів будинку. Приналежністю квартири №8а, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19 є сарай, що розташований на прибудинковій території домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, який перебуває у її користуванні та за який позивачка здійснювала відповідну оплату отримувачем якої є КП «ЖКС «Хмельницький». Раніше даний сарай перебував у користуванні попередньої власниці квартири за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, кв. 8а ОСОБА_6. Під впливом тяжкої обставини, смерті єдиного сина, позивачка в усному порядку не заперечувала у користуванні певний час вказаним сараєм ОСОБА_3, яка встановила свій замок та у сараї знаходяться її речі. На теперішній час у позивачки є потреба у користуванні даним сараєм особисто, у звязку із чим вона звернулась до відповідачки ОСОБА_3 з проханням повернути їй у користування сарай, яка їй відмовила. Відповідачка сарай добровільно не звільняє та відмовляється це зробити і в подальшому, чим чинить перешкоди у користуванні її сараєм, як жителя будинку за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19. 07 липня 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1, як третя особа з самостійними вимогами з позовом до ОСОБА_3, КП ЖКС «Хмельницький», за участю третіх осіб Дільниці № 1 КП ЖКС «Хмельницький», Одеської міської Ради, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні сараєм, що розташований у дворі будинку 17/19 по вул. Адм. Лазарева у м. Одесі та є приналежністю до квартири за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, кв. 8-А, зобовязати ОСОБА_3 звільнити сарай від своїх речей та не чинити перешкоди у користуванні сараєм у дворі будинку 17/19 по вул. Адм. Лазарева у м. Одесі. ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що 09.02.2015 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, кв. 8-А. На підставі даного договору він, ОСОБА_1 став власником вказаної квартири №8-А, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19. Від ОСОБА_5 дізнався, що за придбаною ним квартирою закріплений сарай, що призначений для обслуговування даної квартири, сарай розташований у дворі будинку №17/19 по вул. Адм. Лазарева у м. Одесі, де знаходиться його квартира. ОСОБА_1 вказує, що коли спробував потрапити до сараю, зясувалось, що сараєм користується далека родичка ОСОБА_5 ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. На його неодноразові вимоги звільнити спірний сарай ОСОБА_3 відповідала відмовами. З врахуванням вищенаведених обставин ОСОБА_1 вважає, що його права мають бути захищені, оскільки ОСОБА_3 своїми незаконними діями перешкоджає йому користуватись майном, яке на протязі всього часу існування квартири № 8-А завжди було закріплено за цією квартирою і використовувалося для її обслуговування. 15.08.2016 року ОСОБА_1 помер, до участі у справи в якості його правонаступника вступила ОСОБА_2, яка до початку розгляду справи по суті збільшила позовні вимоги, просила суд визнати недійсним договір № 67 від 07.08.2013 року укладений між КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 згідно з яким ОСОБА_3 набула всі права та обовязки користувача нежитлового приміщення сараю площею15 кв.м, зобовязати ОСОБА_3 звільнити від своїх речей сарай площею 15 кв.м, та не чинити перешкод у користуванні сараєм.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги викладені у позові ОСОБА_1 та заяві ОСОБА_2В про збільшення позовних вимог повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання призначені до розгляду на 23.03.2017 року 24.04.2017 року на 30.05.2017 року на 27 червня 2017 року не зявлялася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Будучи присутньою в судовому засіданні 23.06.2016 року ОСОБА_3 категорично заперечувала проти позовних вимог, заявила клопотання про допит свідків. У матеріалах справи є письмові заперечення в яких ОСОБА_3 вказувала, що вимоги заявлені до неї необґрунтовані та не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Ще позивачка ОСОБА_5 необґрунтовано вказувала, що сарай є приналежністю квартири №8а, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19, але згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2011 року та ОСОБА_7 про державну реєстрацію №29814894 від 28.04.2011 року за даною квартирою ніякі допоміжні приміщення, а саме сарай за ОСОБА_5 не закріплені. Також в технічному паспорті, який був оформлений в КП «ОМБТІ та РОН» від 25.11.2010 року ніякі допоміжні приміщення, а саме сарай не зазначені. На підтвердження цього факту є офіційний лист від КП «ЖКС «Хмельницький» №04 від 14.04.2014 року, де зазначено, що сарай за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19 знаходиться в її користуванні на підставі договору №67 від 07.08.2013 року. Крім того, є письмова заява ОСОБА_5 від 05.08.2013 року з проханням передати сарай, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Адм. Лазарева, 17/19 у користування їй, ОСОБА_3, на підставі якої спірний сарай був переданий у її, ОСОБА_3 користування та укладений відповідний договір №67 від 07.08.2013 року між КП «ЖКС «Хмельницький» та нею, ОСОБА_3 На підтвердження факту законного користування нею, ОСОБА_3 сараєм за адресою: м. Одеса. вул. ОСОБА_8. Лазарева, 17/19 є також письмові заяви свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 З зазначених вище є всі підстав и відмовити у позові заявленому до неї ОСОБА_3

Відповідач представник Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Третьої особи Дільниці №1 КП «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Третьої особи Одеської міської радив судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2011 року, виданого та посвідченого державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 була власницею квартири АДРЕСА_2. Відповідно до технічного паспорту квартира № 8-А складається з двох житлових кімнати,загальною житловою площею 24,9 кв.м, кухні 4,6 кв.м, санвузлу 7,6 кв.м, коридору 7,6 кв.м.

Як вбачається з довідки № 2172 від 09 червня 2016 року підписаної начальником ділянки № КП ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_10, майстром ОСОБА_11 та бухгалтером ОСОБА_8, даним документом підтверджується, що раніше власницею квартири АДРЕСА_3 була ОСОБА_6, яка померла 14.03.2004 року. На даний період відповідно до свідоцтва на спадщину власницею квартири є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За квартирою № 8-А був закріплений сарай для зберігання, для господарських потреб. З метою укладення договору на дане нежитлове приміщення (сарай) у дільницю № 1 КП ЖКС «Хмельницький» ніхто не звертався.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. В контексті даної правової норми поділ речі на головну і приналежність є традиційним для цивільного права. Юридичне значення такого поділу полягає насамперед у тому, що приналежність слідує за головною річчю, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Головна річ завжди має самостійне значення, а її приналежність залежне, допоміжне та слугує найкращому використанню головної речі. Приналежність головної речі вказується у стандартах, технічних умовах, визначається в договорі. Головна річ може використовуватися за призначенням без приналежності, оскільки остання лише сприяє функціонуванню головної речі і не має сама по собі самостійного господарського значення. З відсутності таких підстав при розгляді цього питання слід керуватися звичаями ділового обороту.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_5 вказувала, що за проханням своєї родички ОСОБА_3 дозволила їй тимчасово зайняти нежитлове приміщення сараю, що розташовано у дворі будинку № 17/19 по вулиці Лазарева в місті Одесі і завжди використовувалося для обслуговування її квартири, тобто мало статус допоміжного приміщення, однак ніяких заяв, де б вона погоджувалася на передачу у користування сараю ОСОБА_3 не підписувала. У підтвердження тієї обставини що допоміжне приміщення сарай площею 15,00 кв.м, було закріплене за її квартирою, позивачка надала рахунки-повідомлення на імя ОСОБА_5 на оплату комунальних послуг, в яких значиться приміщення сараю за користування якого також нараховується оплата у 2014, 2015 роках.

Представник КП ЖКС «Хмельницький» надали суду документи які стали підставою для укладення договору № 67 між КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 згідно з яким вона стала користувачем спірного нежитлового приміщення, зокрема: заяву ОСОБА_5 на адресу директора КП ЖКС «Хмельницький» від 05 серпня 2013 року, в якій вона просить дозволу віддати свій сарай в користування племінниці ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; заяву ОСОБА_3 від 05.08.2013 року директора КП ЖКС «Хмельницький» якій ОСОБА_3 просить дозволити нарахування та оплату за користування сараєм, який розташований за адресою вулиця Ад. Лазарева, 17/19, даний сарай займає з 08.2013 року; договір № 67 від 07 серпня 2013 року між КП ЖКС в особі директора ОСОБА_12 діючого на підставі Статуту та користувачем ОСОБА_3, згідно з яким ОСОБА_3 зобовязується щомісячно з 10 числа поточного місяця здійснювати оплату за користування сараєм площею 15,00 кв.м та утримувати сарай у задовільному стані. Проаналізувавши дві заяви та договір № 67 від 07.08.2013 року, суд прийшов до висновку, що саме заява ОСОБА_5 про надання дозволу на передачу свого сараю у користування ОСОБА_3 стала підставою для укладення договору № 67 від 07.08.2013 року. В ході розгляду справи за позовом ОСОБА_5, сторона позивачів категорично заперечували проти підписання заяви від імені ОСОБА_5, тому за їх клопотанням, судом двічі призначалася судово-почеркознавча експертиза по матеріалам цивільної справи № 521/6105/14-ц. Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 4053/02 складеної 15грудня 2014 року, рукописний текст заяви від 05.08.2013 року на імя директора КП ЖКС «Хмельницький» виконаний від імені ОСОБА_5, який починається та закінчується словами: Директору КП ЖКС «05.08.2013 ОСОБА_13 виконаний не ОСОБА_5, не ОСОБА_3,а іншою особою. Відповідно до висновку № 6426/02 судово-почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи № 521/6105/14-ц від 14 січня 2016 року, підпис від імені ОСОБА_5 у наданій на експертизу заяві від 05.08.2013 року на імя директора КП ЖКС «Хмельницький» розміщений в середній частині документу ліворуч від запису «ОСОБА_14И.», виконаний не самою ОСОБА_5,а іншою особою. Цей підпис виконаний з наслідуванням підпису (підписам) ОСОБА_5

Матеріалами справи підтверджується, що в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_5І до ОСОБА_3 про усунення перешкоду користуванні сараєм, 09 лютого 2015 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу квартири № 8-А по вулиці Адмірала Лазарева в місті Одесі з ОСОБА_1, згідно з яким квартира № 8-А по вулиці Адмірала Лазарева в місті Одесі перейшла у власність ОСОБА_1. 15 січня 2017 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія 1-ЖД № 480123 виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Ухвалою суду від 30.05.2017 року закрито провадження за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», за участю третіх осіб: Дільниця №1 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Одеська міська рада про усунення перешкод у користуванні майном, зобовязання звільнити приміщення сараю, за правилами ч.6 статті 205 ЦПК України.

07.07.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про вступ до справи в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, вказуючи що саме він як власник квартири має право вимагати усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням сараєм площею 15,0 кв.м, яке вибуло із користування попередньої власниці квартири ОСОБА_5 без її згоди і це підтверджується висновками двох почеркознавчих експертиз. ОСОБА_1 з посиланням на правила ст. 186, 321,391 ЦК України просив суд усунути йому перешкоди у користуванні сараєм, який знаходиться у дворі будинку 17/19 по вулиці Лазарева Адмірала у місті Одесі та є приналежністю його квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4, зобовязавши ОСОБА_3 звільнити сарай від своїх речей та не чинити перешкод у користуванні вказаним сараєм.

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія 1-ЖД № 462537, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 залучено ОСОБА_2 за її клопотанням. Відповідно до наданих документів ОСОБА_2 вдова померлого ОСОБА_1 Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, від 22 лютого 2017 року виданого ОСОБА_15, державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 15 серпня 2016 року є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з квартири № 8-А, що знаходиться в місті Одесі вулиця Адмірала Лазарева у будинку № 17/19. Вступивши до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1, ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги та за результатами розгляду справи просила суд ухвалити рішення про визнання недійсним договору № 67 від 07 серпня 2013 року укладеного між КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 згідно з яким ОСОБА_3 стала користувачем спірного нежитлового приміщення, як такого що укладений внаслідок помилки тобто на підставі ч.1 ст.229 ЦК України, а позовні вимоги що заявлялися ОСОБА_1 підтримувала в повному обсязі. В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник наголошували, що спірне приміщення сараю, завжди було закріплено за квартирою 8-А, а тому усі власники цієї квартири мають пріоритетне право на укладення договору користування цим приміщенням. Оскільки на теперішній час є договір між КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 № 67 від 07.08.2013 року, то ОСОБА_2 позбавлена можливості укласти відповідний договір з КП ЖКС «Хмельницький» стосовно спірного обєкту, а тому для повного відновлення її порушених прав, суд має прийняти рішення про визнання договору недійсним, прийнявши до уваги і те,що до КП ЖКС «Хмельницький» була надана заява колишньої власниці квартири ОСОБА_5, яку ОСОБА_5 не підписувала. Для підтвердження своєї правової позиції, ОСОБА_2 заявляла клопотання про допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які розповіли суду, що з 1970 року мешкають у будинку № 17/19 по вулиці Адмірала Лазарева в місті Одесі, за кожною з квартир цього будинку закріплено сарай, де раніше мешканці зберігали вугілля та дрова, коли у квартирах було пічне опалення. У теперішній час власники квартир використовують підсобні приміщення для господарських потреб.

Суд проаналізувавши пояснення сторін, свідків, надані документи, прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору № 67 від 07 серпня 2013 року укладеного між КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 згідно з яким ОСОБА_3 стала користувачем спірного нежитлового приміщення, як такого що укладений внаслідок помилки тобто на підставі ч.1 ст.229 ЦК України, з огляду на наступне. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин вчинений під впливом помилки,обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Враховуючи вимоги закону з позовом про визнання правочину недійсним з підстав викладених у ст.229 ЦК України може звертатися тільки сторона правочину, або її правонаступник, оскільки ні ОСОБА_3, ні КП ЖКС «Хмельницький» такі вимоги не заявляли, договір не може бути визнано недійсним за правилами ст.229 ЦК України. Щодо даного договору № 67 від 07 серпня 2013 року суд дійшов наступних висновків. Відповідно до листа за № 04 від 14.04.2014 року адресованого ОСОБА_5 директор КП ЖКС «Хмельницький» повідомляє заявницю, що відносно питання спірного сараю, розташованого за адресою: м. Одеса, вулиця Лазарева, 17/19 з виходом на місце за вищевказаною адресою комісією дільниці № 1 встановлено, що даний сарай має статус капітального гаражу. На даний час на вказане приміщення укладено договір № 67 від 07.08.2013 року з гр. ОСОБА_3, на підставі заяви ОСОБА_5 яка раніше була користувачем даного гаражу. На ухвалу суду від 23 березня 2017 року директор КП ЖКС «Хмельницький» повідомляє, що сараєм, розташованим за адресою: м. Одеса вулиця адмірала Лазарева, 17/19 який раніше був закріплений за квартирою № 8-А по вказаній адресі користується ОСОБА_3. Додатково повідомляє, що договір на користування вказаним сараєм з гр. ОСОБА_3 було укладено на підставі письмової заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Таким чином з вищенаведених документів, підписаних начальником КП ЖКС «Хмельницький», випливає, що спірний сарай має статус капітального гаражу, а з ОСОБА_3 укладено договір оренди (користування) цього обєкту. Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди ) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майн у користування за плату на певний строк. Відповідно доч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальним ознаками. Невідємною частиною договору оренди обєкту нерухомого майна має бути план або схема обєкту, який передається у користування, однак на порушення цієї норми Закону до підписаного сторонами документу не долучено ні плану ні схеми розташування обєкту. Суд також звертає увагу, що зі змісту оспорю вального договору, випливає що КП ЖКС «Хмельницький» дозволяє ОСОБА_3 вносити плату за користування нежитловим приміщенням за адресою вулиця Болгарська, 48. Тобто договір № 67 від 07.08.2013 року не є договором оренди, ні будь-яким іншим договором, а взагалі є дозвільним документом на внесення плати за приміщення, розташоване у дворі будинку № 68 по вулиці Болгарській, стосовно якого в даному провадженні відсутній будь-який спір.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з частиною 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Разом з тим інформація про обєкт оренди (місце розташування сараю або капітального гаражу, його розмір), як зазначено вище є однією з істотних умов договору оренди нерухомого майна. Отже підписаний КП ЖКС «Хмельницький» та ОСОБА_3 Договір № 67 від 07.08.2013 року не містить необхідної інформації про обєкт договору оренди, як одну з істотних умов договору, договір є неукладеним. Неукладений договір не породжує для його сторін прав та обовязків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення при його документальному оформленні. У разі передчасної передачі на виконання юридично ще неукладеного договору майна, право на це майно у набувача не виникає. З цих підстав суд приходить до висновку, що власниця квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_18, з врахуванням тієї обставини, що за квартирою № 8-А, весь час було закріплено нежитлове приміщення сараю площею 15,00 кв.м розташоване дворі будинку № 17/19 по вул. Лазарева в місті Одесі, має право вимагати від відповідачки ОСОБА_3, яка без правових підстав займає цей обєкт, звільнити спірне приміщення та не чинити перешкод у його користуванні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. З цих підстав суд приходить до висновку, що питання про усунення перешкод шляхом звільнення нежитлових приміщень, які належать державі (державний житловий фонд) регулюються нормами ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право користування це юридично закріплена можливість щодо використання майна.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 186, 215,229,317, 319, 321, 391,638, 759,760, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов правонаступника третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», за участю третіх осіб: Дільниця №1 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», Одеська міська рада про визнання договору недійсним, усунення перешкод у користуванні сараєм задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням сараю площею 15,0 квадратних метрів, що розташований у дворі будинку № 17/19 по вулиці Лазарева в місті Одесі та є приналежністю до квартири № 8-А по вулиці Лазарева Адмірала в місті Одесі, належній ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Зобовязати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серія КМ 460216, виданий Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення сарай площею 15,0 квадратних метрів, розташоване у дворі будинку № 17/19 по вулиці Лазарева в місті Одесі від своїх речей та не чинити перешкод у користуванні сараєм.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення мають право на його оскарження на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: