АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4614/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Панченка М.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Печерського районного суду м.Києві від 05.12.2016 року позов ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

В апеляційній сказі позивач просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, також стягнути на його користь 30 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного державного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Свої вимоги мотивує тим, що оскільки у випадку спору про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державних органів держава повинна виступати відповідачем в суді в особі Державної казначейської служби України, тому позов був пред'явлений до держави Україна. Зазначає, що суд не врахував те, що протиправними діями судді Радехівського районного суду Львівської області Мулявкою О.В. йому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню державою. На його думку в даній справі не потрібно доводити заподіяння шкоди державою Україна.

У судове засідання сторони не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем копіями рішень не підтверджується факт наявності причинного зв'язку між шкодою у визначеному ним у відповідному розмірі, протиправності діянь відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що у листопаді 2013 року на адресу ВККС надійшло звернення ОСОБА_2 щодо поведінки судді Радехівського районного суду Львівської області Мулявки О.В., який безпідставно заявив самовідвід у справі №451/1292/13-а, що призвело до затягування розгляду справи.

Рішенням ВККС від 25.02.2015 №304/дп-15 провадження у дисциплінарній справі стосовно судді Радехівського районного суду Львівської області Мулявки О.В. припинено.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач надав суду першої інстанції копію рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 25.02.2015 року та копію рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.04.2014 року, з яких вбачається, що суддею Радехівського районного суду Львівської області Мулявкою О.В. було порушено ч. 2 ст. 22 КАС України, ч.1 ст. 122 КАС України.

У апеляційній скарзі позивач вірно зазначає те, що у випадку спору про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державних органів держава повинна виступати відповідачем в суді в особі Державної казначейської служби України, проте не наводить доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд дійшов до вірного висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт наявності шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправністю діяння її заподіювача. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущені порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді