Справа № 127/8498/15-ц Провадження № 22-ц/772/1601/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Зайцев А.Ю., Рибчинський В.П.

при секретарі: Топольська В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки , -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ « ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ТОВ « Торговий Дім « Атлантик Авто», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просили стгнути солідарно з ТОВ « Торговий Дім «Атлантик Агро», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008 року в розмірі 103 075, 38 доларів США еквівалентом на 06.03.2015 року становить 2 380 062 грн., з яких: 94 807, 38 доларів США залишок заборгованості за кредитом; 8 268 доларів США заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у відповідності до п.п.1, 4 ч.2 кредитного договору та суму пені у розмірі 304 714 грн 86 коп. В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з спорудами № 296 «а», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Примакова, 3, загальною площею 227,3 кв.м., належний ОСОБА_5, земельну ділянку площею 0, 0600 га, кадастровий номер :03:053:0138 належну ОСОБА_5

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ « Торговий Дім «Атлантик Авто» закрито.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права .

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ТОВ «Торговий Дім «Атлантик Авто» укладений договір про надання кредитної лінії СRL-SMEB00/292/2008. (т. 1, а.с. 6-10)

В забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року, 18.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №SR-SMEB00/292/2008/1, за умовами якого поручитель зобов»язується відповідати як солідарний боржник за неналежне виконання боржником своїх зобов»язань перед кредитором. (т. 1, а.с. 11)

18.07.2008 року в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за Кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №SR-SMEB00/292/2008/2, за умовами якого остання зобов»язалися виступати як солідарний боржник за неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. (т. 1, а.с. 12)

18.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки №РM-SMEB00/292/2008/1, відповідно до умов якого в забезпечення виконання боргових зобов»язань за договором про надання кредитної лінії від 18.07.2008 року №СRL-SMEB00/292/2008. ОСОБА_5 надав в іпотеку житловий будинок з спорудами житловою площею 98,0 кв.м., загальною площею 227,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Примакова, 296-а та належить йому на праві приватної власності (Свідоцтво №1151 про право приватної власності на будівлю, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради 03 жовтня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1316 від 28 вересня 200 року, зареєстроване КП «ВООБТІ» 16.10.2000 року в реєстрову книгу №21451), а також земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138, що належить іпотекодавцеві на праві приватної власності (Державний акт на право приватної власності на землю ІІ -ВН №019416, виданий Вінницькою міською радою народних депутатів 17 грудня 2002 року на підставі рішень №812 і №1977 від 17 травня 2001 року та 12 грудня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН №3/1799.

Обставини щодо отримання ТОВ «Торговий Дім «Атлантик Авто» кредитних коштів встановлено на підставі наявних в матеріалах справи кредитних заявок від 24 вересня 2008 року на суму 43600,00 доларів США, від 12 вересня 2008 року на суму 42700,0 доларів США, від 28 серпня 2008 року на суму 21000,00 доларів США, 11 серпня 2008 року на суму 14 000,00 доларів США, від 22 липня 2008 року на суму 14 000,00 доларів США, від 18 липня 2008 року на суму 149 000,00 доларів США( т. 1, а.с. 32-37), а також випискою по особовому рахунку ТОВ «Торговий дім «Атлантик Авто».

25.11.2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та ПАТ «ОТП Банк» (продавець) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого продавець продає (переуступає) покупцеві права на кредитний портфель (права вимоги до боржників (їх поручителів)), який включає в себе кредитні договори згідно додатку №1, а покупець приймає та зобов»язується сплатити на користь продавця винагороду. Покупець набуває права вимоги за кредитними договорами до боржників щодо сплати суми основного боргу, сплати процентів та штрафних санкцій, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. (п. 3.1, 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю т. 1, а.с. 41 на звороті).

До складу кредитного портфелю включений і договір про надання кредитної лінії № СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року, укладений з ТОВ «Торговий Дім «Атлантик Авто». (т. 1, а.с. 46)

25.11.2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, в тому числі і за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобовязань позичальника по договору про надання кредитної лінії №СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року. За даним договором до фактора перейшли всі права як сторони, що іменується іпотекодержателем. Даний договір купівлі-продажу є укладеним, оскільки продавцю було сплачено винагороду в розмірі 26 664 187,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4818 від 25 листопада 2011 року, та сторонами було підписано Акт приймання-передачі кредитного портфелю від 25 листопада 2011 року. (т. 1, а.с. 48, т. 2, а.с. 16)

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за договором про надання кредитної лінії СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року та забезпечувальними договорами.

Станом на 06.03.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 103 075, 38 доларів США, що еквівалентно 2 380 062 грн, з яких : залишок заборгованості по тілу кредиту на останній день строку дії ліміту кредитної лінії - 94807,38 доларів США, заборгованість по відсоткам 8 268, 00 доларів США, а також пеня в розмірі 304 714, 86 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості з поручителів, суд першої інстанції виходив з того, що пред»явлення Банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання є підставою вважати поруку такою, що припинилась в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України, а відтак вимоги про стягнення заборгованості з поручителів задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з висновом суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53 цс 14, суд першої інстанції не звернув уваги, що висновки Суду стосувались тих випадків коли у договорі поруки не встановлений строк його виконання, що відповідає і положенням п. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно п.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. І лише у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

У справі, що переглядається встановлено, що 18.07.2008 року з метою забезпечення своєчасності виконання зобов»язань за договором про надання кредитної лінії від 18.07.2008 року між Банком та ОСОБА_3, а також між Банком та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, згідно умов яких поручителі зобов»язались відповідати за повне та своєчасне виконання зобов»язань ТОВ «Торговий Дім «Атлантик Авто» у строк не пізніше 17.07.2017 року. / п. 2.1 Договору поруки/.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна під час укладення нотаріального правочину, було здійснено відмітку про строк виконання зобов»язання до 17.07.2017 року, що спростовує твердження відповідача та висновок суду про закінчення строку виконання зобов»язання у 2014 році.

За таких обставин у справі, яка переглядається, суд неправильно застосував норму частини четвертої статті 559 ЦК України, дійшовши висновку про те, що порука припинилась.

Згідно зі ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно п.п. 2.1 договорів поруки поручителі прийняли на себе зобов»язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов»язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов»язань. У п. п. 1.2 договорів поруки передбачено, що поручителі і позичальник відповідають як солідарні боржники, і Банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов»язань як до боржника так і до поручителів, чи до всіх одночасно.

Станом на 06.03.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 103075,38 доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2 380 062 (два мільйони триста вісімдесят тисяч шістдесят дві грн. ) з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94807,38 (девяносто чотири тисячі вісімсот сім, 38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2 189 149,80 (два мільйони сто вісімдесят девять тисяч сто сорок девять грн. 80 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8 268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 190 912,25 (сто девяносто тисяч девятсот двадцять грн. 25 коп. ) та пеня у розмірі 304714,86 грн. (триста чотири тисячі сімсот чотирнадцять грн.86 коп. ), яка підлягає стягненню з поручителів.

У задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості суд відмовив з тих підстав, що позивач скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 103 075, 38 доларів США , звернувшись за виконавчим написом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та обставина, що виконавчий напис на даний час не виконаний не може бути підставою для повторного звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми заборгованості вже на підставі рішення суду.

З даним висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Давши правильну юридичну кваліфікацію правовідносин сторін і визначивши відповідно до цього правову норму, якою врегульовано такі правовідносини, суд помилився в розумінні змісту цієї норми, тобто неправильно її витлумачив, у зв»язку з чим зробив правові висновки, що не відповідають дійсному змісту зазначеної норми.

Згідно зі статтею 572 ЦК України, статті 1 Закону України «Про заставу», частиною п»ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (Іпотекодержатель, Заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (Іпотекодавець, Заставодавець) забезпеченого заставою (Іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до статті 590 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» та статті 20 Закону України «Про заставу» у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки (застави).

У п.п. 17 та 38 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 31.02.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має зясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

У випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобовязання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Таким чином висновок суду про виключний вибір способу стягнення на предмет іпотеки не відповідає вищезазначеним нормам.

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки постановлене з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача..

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором №СRL-SMEB00/292/2008 від 18 липня 2008 року у розмірі 103075,38 (сто три тисячі сімдесят пять,38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2380062,00 (два мільйони триста вісімдесят тисяч шістдесят дві грн. ) з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94807,38 (девяносто чотири тисячі вісімсот сім, 38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2189149,80 (два мільйони сто вісімдесят девять тисяч сто сорок девять грн. 80 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 190 912,25 (сто девяносто тисяч девятсот двадцять грн. 25 коп. ) та суму пені у розмірі 304714,86 грн. (триста чотири тисячі сімсот чотирнадцять грн.86 коп. ).

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним договором №СRL-SMEB00/292/2008 від 18 липня 2008 року у розмірі 103075,38 (сто три тисячі сімдесят пять,38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2380062,00 (два мільйони триста вісімдесят тисяч шістдесят дві грн. ) з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94807,38 (девяносто чотири тисячі вісімсот сім, 38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2189149,80 (два мільйони сто вісімдесят девять тисяч сто сорок девять грн. 80 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 190 912,25 (сто девяносто тисяч девятсот двадцять грн. 25 коп. ) та суму пені у розмірі 304714,86 грн. (триста чотири тисячі сімсот чотирнадцять грн.86 коп. ).

В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № СRL-SMEB00/292/2008 від 18 липня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», а саме нерухоме майно: житловий будинок з спорудами №296 «а»(двісті девяносто шість «а») знаходиться за адресою: м. Вінниці, вулиця Примакова, будинок 3 (три) загальною площею 227,3 кв.м., належний ОСОБА_5; земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138 належну ОСОБА_5, а кошти отримані від реалізації Предмета іпотеки, направити на погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виникла на підставі Кредитного договору №СRL-SMEB00/292/2008 від 18 липня 2008 року , в розмірі 103075,38 (сто три тисячі сімдесят пять,38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2380062,00 (два мільйони триста вісімдесят тисяч шістдесят дві грн. ) з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94807,38 (девяносто чотири тисячі вісімсот сім, 38) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 2189149,80 (два мільйони сто вісімдесят девять тисяч сто сорок девять грн. 80 коп.); заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8268 (вісім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США, що еквівалентно на 06.03.2015 року 190 912,25 (сто девяносто тисяч девятсот двадцять грн. 25 коп. ) та суму пені у розмірі 304714,86 грн. (триста чотири тисячі сімсот чотирнадцять грн.86 коп.) - та застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури, передбаченої статтею 39, 41 Закону України «Про іпотеку», а саме - шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, за початковою ціною, яку визначить субєкт оціночної діяльності в ході виконавчого провадження, але не нижчою за 1 158 341, 00 грн. (один мільйон сто пятдесят вісім тисяч триста сорок одна грн..), що визначена сторонами при укладенні Договору іпотеки (п.4.4).

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рівних частинах на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судові витрати, понесені при сплаті судового збору в розмірі 7673,04 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді А.Ю. Зайцев

ОСОБА_7

/підписи/

Згідно з оригіналом: