АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №755/1261/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної МариниАнатоліївни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2010 року задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 79 326,71 грн., судові витрати по сплаті державного мита в сумі 793,27 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., а всього стягнуто 80 239,98 грн. (а.с.57-58).

У грудні 2016 року ПАТ «ВіЕЙБі Банк» в особі представника звернулось із заявою про видачу дубліката виконавчого документа №2-3827/2010, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с.61).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року, відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання (а.с.71-72).

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7440/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявником не надано доказів, з яких би вбачалося, що починаючи з 24 січня 2011 року по 20 березня 2015 року заявником було пред'явлено виконавчий лист до виконання, виданий Дніпровським районним судом міста Києва.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - адвокат Клименко К.О., проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що стягувачем не наведено будь-яких поважних причин, які унеможливлювали або ускладнювали вчинення процесуальних дій щодо подання виконавчого документа до виконання, а тому ухвала, що є предметом оскарження, є законною та обґрунтованою.

Славкіна М.А. або її представник в судове засідання не з'явилась, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялась належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення Клименко К.О., з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 грудня 2010 року заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі №2-3827/2010 задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 та стягнуто з останньої заборгованість по договору кредиту в загальній сумі 80 239,98 грн.

На підставі вищевказаного рішення, 24 січня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №2-3827/2010.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Як встановлено в ході судового розгляду, при проведенні інвентаризації активів банку, у тому числі документації кредитних справ, було виявлено втрату оригіналів виконавчих документів.

Втрата оригіналу виконавчого документа №2-3827/2010, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, зафіксована в Протоколі №1 від 24 листопада 2016 року постійно діючої робочої комісій, яка здійснювала свою діяльність на підставі наказу №312 16 жовтня 2015 року (а.с.65).

У листопаді 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою, в якій порушено питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-3827/2010, виданого 24 січня 2011 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2010 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав суду належних і допустимих доказів того, що виконавчий лист втрачено, також не підтверджено факт його направлення до органів державної виконавчої служби та щодо відсутності його на виконанні в даний час. Акт постійно діючої комісії про втрату виконавчого документа не є належним доказом цієї обставини. Крім того, заявником не мотивовано звернення з даною заявою майже через шість років після видачі виконавчого листа.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ст.3 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998 року п. 37).

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

За правилами ч.4 ст.74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше, ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, виклик до суду про дату та час судового засідання щодо розгляду скарги сторонам направлені 24 січня 2017 (а.с.68-69).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка про виклик до суду в судове засідання на 27 січня 2017 року для розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа датована 24 січні 2017 року.

Доказів отримання сторонами судових повісток матеріали справи не містять.

Оскільки у суду не було доказів належного повідомлення сторін про дату та час розгляду заяви, висновок суду про можливість розгляду заяви по суті не відповідає вимогам процесуального законодавства.

При цьому, колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції припустився порушень положень ЦПК України, оскільки судова повістка мала бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, що в даному випадку було не можливим, оскільки лише повідомлення про засідання було сформовано за три дні.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що Головним територіальним управлінням юстиції ДВС у місті Києві надано відповідь від 27 жовтня 2016 року на запит ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» про хід виконавчого провадження та скаргу на бездіяльність державних виконавців, з якої вбачається, що 28 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, як зазначав заявник, оригінал виконавчого листа №2-3827/2010 та копію постанови про повернення виконавчого документа Банком отримано не було, у зв'язку з чим і було порушено питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Даний документ не був досліджений судом першої інстанції, оскільки заяву було розглянуто у відсутність заявника, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх права у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції не виконав свого обов'язку щодо забезпечення змагального процесу і не сприяв всебічному4 в повному з'ясуванню обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що виконання судового рішення є заключним етапом юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виходячи зі змісту ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як встановлено в ході розгляду справи, на теперішній час заборгованість ОСОБА_3 перед Банком не погашена, що в свою чергу порушує права вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», оскільки всі кошти, належні Банку, підлягають погашенню перед кредиторами в результаті ліквідації та реалізації майна Банку.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль