Провадження № 2/161/1099/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири від 23 вересня 2016 року недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Позов обґрунтовує тим, що 29.02.2016 року уклала договір позики грошових коштів з ОСОБА_2, відповідно до якого передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 288 360 грн. В подальшому після оформлення документів на квартиру (оформлення спадщини ОСОБА_2О.) позивач мала доплатити 16 000 доларів США та купити квартиру ОСОБА_2 В забезпечення виконання даного договору ОСОБА_2 29.02.2016 року було складено заповіт на імя позивача та видана генеральна довіреність щодо розпорядження квартирою №19 в будинку 27 по вул. Стрілецькій в м. Луцьку. Проте, 23.09.2016 року ОСОБА_2 було продано вказану квартиру ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6

Покликаючись не те, що даний договір укладений під впливом обману та помилки, кошти за договором купівлі-продажу квартири не передавались та договір позики грошових коштів між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є попереднім договором купівлі-продажу квартири, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №19, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Стрілецька, буд. 27 від 23.09.2016 року, зареєстрований за №1671, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.02.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №275 (а.с. 7).

Згідно п. 1 вказаного договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 288 360,00 грн., за домовленістю сторін еквівалент в доларах США 10680 доларів США. Таку ж суму грошових коштів позичальник зобовязується повернути до девятнадцятого серпня дві тисячі шістнадцятого року.

29.02.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено заповіт ОСОБА_2, згідно якого на випадок його смерті квартиру АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_5 (а.с. 8).

29 лютого 2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 представляти його інтереси з питань оформлення права на його імя спадщини, що залишилась після смерті баби ОСОБА_8, яка померла 07.01.2016 року; експлуатації та розпорядження квартирою №19, що будинку №27 по вул. Стрілецька в м. Луцьку (а.с. 9 ).

Згідно витягу з реєстру від 16.05.2016 року ОСОБА_2 припинена дія зазначеної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 95).

23 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 (а.с.65-66).

Згідно п.1 вказаного договору продавець ОСОБА_2 передав, а покупець ОСОБА_3 купив у власність квартиру АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що спірний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки укладений під впливом помилки згідно ч.1 ст.229 ЦК України та обману згідно ч.1 ст.230 ЦК України.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в даному випадку помилився ОСОБА_2 як продавець, який мав укласти договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_5, обман мав місце зі сторони покупця ОСОБА_3

Проте таке твердження позивача та представника позивача не відповідає нормам матеріального права та матеріалам справи.

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема спірного договору купівлі-продажу від 23 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_9, сторонами за даним договором є ОСОБА_2, як продавець та ОСОБА_3, як покупець.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що вони, як сторони договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2016 року, один одного в оману не ввели, жодної помилки щодо природи правочину не було, оскільки сторони досягли домовленості про купівлю-продаж квартири, а не іншого правочину та жодних претензії один до одного не мають.

Згідно п. 4 договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2016 року за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за ціну в сумі 149 000 грн. 00 коп., які продавець одержав в повному обсязі від покупця до моменту підписання цього договору. Підписання цього договору буде свідчити про те, що його умови повністю відповідають волевиявленню сторін про одержання продавцем повного розрахунку за проданий предмет договору та відсутність фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведеного розрахунку.

Відповідно до п. 5 цього договору сторони попереджені про правові наслідки вчинення договору під впливом обману та під впливом насильства та підтверджують, що: не визнанні недієздатними обмежено дієздатним, цей договір не є фіктивним, удаваним, укладення договору відповідає дійсним намірам та інтересам.

Враховуючи, що позивач, не є стороною договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, самі сторони такого договору вимог про укладення договору під впливом обману чи помилки в порядку ст.ст. 229, 230 ЦК України не заявляють, позивачем не доведено, що ОСОБА_3 не платив коштів за купівлю квартири АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу квартири, тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача.

Що ж стосується посилання позивача, що укладений між нею та ОСОБА_2 договір позики є попереднім договором купівлі-продажу квартири, то такий висновок суперечить вказаному договору позики, оскільки, згідно п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 288 360, 00 грн. 00 копійок, за домовленістю сторін еквівалент в доларах США 10 680, 00 доларів США. Таку ж суму грошових коштів позичальник зобовязується повернути до двадцять девятого серпня дві тисячі шістнадцятого.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Виходячи зі змісту договору позики, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, керуючись ч.1. ст. 635 ЦК України, суд приходить до висновку, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено саме договір позики, а не попередній договір купівлі-проваджу квартири.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2016 року, задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 288 360 гривень боргу за договором позики грошових коштів від 29 лютого 2016 року. Рішення набрало законної сили.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На основі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу квартири №19 за адресою: м. Луцьк, вул.. Стрілецька, 27 від 23.09.2016 року, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.203, 215, 229, 230, 635 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57- 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири №19 за адресою: м. Луцьк, вул.. Стрілецька, 27, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 23 вересня 2016 року недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк