Провадження № 2/761/136/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, 11 червня 2007 року було укладено Кредитний договір № 014/8051/74/56510, відповідно до умов якого, відповідач 1 на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування отримав кредит у в вигляді невідновлюваної кредитної лінії в сумі 151500,00 доларів США, на строк до 11.062027 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,85 % річних. Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов'язання відповідачем 1 за Кредитним договором, 11 червня 2007 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено Договір поруки № 014/8051/74/56510. Згідно п. 1.1. Договору поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Однак, в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання. 22.01.2015 року відповідачам було направлено вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та необхідність виконання зобов'язань, але заборгованість погашена так і не було.

Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 014/8051/74/56510 від 11 червня 2007 року, станом на 16.03.2015 року становить 184304,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 4012379,40 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 135403,94 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 2947795,36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 924,50 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ-20126,72 грн.; 14783,98 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 321852,88 грн. заборгованість по відсоткам - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 14736,31 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 320815,08 грн. та витрати на сплату судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали.

Суд повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, було укладено Кредитний договір № 014/8051/74/56510, відповідно до умов якого, відповідач 1 на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування отримав кредит у в вигляді невідновлюваної кредитної лінії в сумі 151500,00 доларів США, на строк до 11.062027 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,85 % річних (а.с. 10-13).

В п. 4.1 договору обумовлено, що Кредитор відкриває рахунок НОМЕР_1 та надає Позичальнику кредитні кошти, за умови надання Позичальником забезпечення повернення кредиту.

Згідно п. 5.1 договору №014/940/73/42657, позичальник зобов'язаний здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора:

- Щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п.1.3 договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 11.06.2027 р. на рахунок, зазначений в п. 4.1 договору;

- Щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне використання кредитних на рахунок №221803852 в «Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України було укладено Додаткові угоди до кредитного договору №014/8051/74/56510 від 11.06.2007 року:

-16 березня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої позичальнику збільшено строк кредиту на 44 календарних місяців, дата остаточного погашення кредиту - 11 лютого 2031 року, внаслідок чого змінено графік погашення кредиту та інших платежів за кредитом, що є додатком до цієї угоди.

-27 квітня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №2, відповідно до умов якої позичальнику збільшено строк кредиту на 24 календарних місяці (дата остаточного погашення кредиту - 11 лютого 2033 року), та тимчасово на період з «27» квітня 2010 року до «27» квітня 2011 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом (надано кредитні канікули).

-30 липня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №3, відповідно до умов якої позичальнику тимчасово на період з «15» серпня 2010 року до «14» серпня 2011 року зменшено розмір щомісячного платежу за кредитом (надано кредитні канікули).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

11 червня 2007 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено Договір поруки № 014/8051/74/56510. Згідно п. 1.1. Договору поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (а.с. 34-37).

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі, перерахувавши на рахунок позичальника грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку відповідача 1 (а.с. 33).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідачів з вимогами від 22.01.2015 року, у яких просив сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором (а.с. 38-39).

Проте, відповідачі покладені на них зобов'язання за Кредитним договором № 014/8051/74/56510 від 11 червня 2007 року не виконують.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 014/8051/74/56510 від 11 червня 2007 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість станом на 16.03.2015 року становить 184304,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 4012379,40 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 135403,94 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 2947795,36 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 924,50 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ-20126,72 грн.; 14783,98 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 321852,88 грн. заборгованість по відсоткам - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 14736,31 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 320815,08 грн. (а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

За офіційним курсом НБУ гривні до долару США, станом на 16.03.2015 року (21.770381), 184304,51 доларів США у гривневому еквіваленті складає 4012379,40 грн.

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті (п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі свої зобов'язання за Кредитним договором № 014/8051/74/56510 від 11 червня 2007 року належним чином не виконували, а отже зобов'язані повернути позивачу заборгованість у сумі 27480,00 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213, 215, 223-228 ЦПК України, ст.ст. 526, 553, 554, 610, 612, 1054 ЦК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»; п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»; ст. 99 Конституції України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 184304,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4012379,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя