УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Дзержинський районний відділ державної міграційної служби України, служба у справах дітей м. Харкова Дзержинського району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням і зняття з реєстраційного обліку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх із реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрованi її син - ОСОБА_5 i його неповнолітня донька - ОСОБА_6 У червнi 2014 року ОСОБА_5 разом із донькою виїхав у м. Балаклава Автономної Республiки Крим і більше не повертався. Оскільки відповідачі впродовж довгого часу у зазначеній квартирi не проживають, комунальнi послуги не сплачують, в утриманнi квартири участi не беруть, тому на підставі ст. 405 ЦК України є такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Знято ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із реєстрації в указаній квартирі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 3 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 206 від 14 квітня 2015 року у зазначеній квартирі крім ОСОБА_7 зареєстровані: ОСОБА_5 (син) та ОСОБА_6 (онука) (а. с.42).

Згідно з актом вiд 19 травня 2015 року, складеного сусідами позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9,з серпня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за мiсцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 не проживають; у дворі та бiля квартири № 19 їх не бачили з серпня 2014 року, тобто впродовж 10 мiсяцiв.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_4 посилалась на те, що оскільки відповідачі впродовж довгого часу не проживають у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, не несуть витрати по утриманню жилого приміщення, не сплачують комунальні послуги, то в силу вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України є такими, що втратили право користування указаною квартирою.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що у спірній квартирі знаходяться особисті речі та майно відповідачів, позивач факту не проживання відповідачів понад один рік в спірній квартирі без поважних причин не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки на час звернення ОСОБА_4 до суду з указаним позовом позивачем не надано належних доказів відсутності відповідачів у спірній квартирі понад один рік, а з наданого акта, складеного сусідами позивача, вбачається, що відповідачі відсутні у спірному житловому приміщенні понад 10 місяців, у зв'язку із чим у суду не було підстав вважати їх такими, що втратили право користування житлом, у розумінні ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Крім того, відповідачем у справі є неповнолітня - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-яких мотивів щодо доцільності визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації Службою у справах дітей позивачем не надано.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

І.М. Завгородня

О.В.Попович