Номер провадження: 22-ц/785/4175/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року,

встановила:

19.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №232/ФКВІП-07 від 18.06.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого відповідно до Договору про передачу активів та кредитних зобовязань від 30.06.2010 року є ПАТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 35 000,00 доларів США з розрахунку 13% річних, строком повернення до 17.06.2032 року. Крім того, був укладений Договір поруки №232/ZФПОР-07, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобовязалася солідарно відповідати за майнові зобовязання ОСОБА_2 Посилаючись на невиконанням відповідачами своїх зобовязань за договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 683 151,05 грн. (з яких: заборгованість по кредиту 563973,23 грн.; заборгованість за відсотками 101064,01 грн., заборгованість за комісіями 9056,91 грн.).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року у задоволені позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне зясування судом обставин, необхідних для розгляду справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що досудові вимоги направлені відповідачу за день направлення позовної заяви до суду, оскільки згідно реєстру листи - вимоги були направлені до суду 05.08.2015 року, а ухвала про відкриття провадження датується 11.09.2015 року. Крім того вважає, що районний суд помилково посилався на ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вважав, що позивач мав звернутись до відповідача з досудовою вимогою про повне погашення заборгованості за 60 днів до звернення до суду, оскільки дана норма закону не забороняє звернутись кредитору до суду по закінченню строку, передбаченого законом для виконання вимоги. ОСОБА_4 вважає помилковим висновок суду районного суду про те, що надана позивачем неповна копія Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року є неналежним доказом, підтверджуючим правонаступництво і наявність права вимоги ПАТ «Дельта Банк», оскільки банк не може надати повний текст зазначеного договору по причині того, що невідємною частиною договору купівлі - продажу права вимоги від 30.06.2010 року є додаток, в якому зазначено перелік кредитних та забезпечувальних договорів щодо всіх боржників, що є банківською таємницею відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність». Також представник позивача вважає, що ПАТ «Дельта Банк» підтвердив факт наявності заборгованості за кредитним договором та в повній мірі доказав обставини, на які посилається в позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду, в повній мірі, не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами передачу ТОВ «Український промисловий банк» до АТ «Дельта Банк» відповідних прав вимоги. Крім того, в обґрунтування нарахованої суми у розмірі 683151,05 грн. за Кредитним договором, до матеріалів позовної заяви не долучено належного, розгорнутого розрахунку, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахованої заборгованості, а також з того, що позивачем порушений порядок звернення до суду з вимогами дострокового повернення всієї суми кредиту, передбачений ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте повністю з таким висновком суду першої інтонації погодитись не можна виходячи з наступного.

Суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, при наявності двох різних довідок про розмір заборгованості, що надали сторони, не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, а саме не попередив сторони про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо витребування доказів (що підтвердив представник відповідача, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції), що призвело до неправильного вирішення справи, а тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Ухвалюючи власне рішення колегія суддів виходить з такого.

Колегією суддів встановлено наступні обставини.

18.06.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №232/ФКВІП-07, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35 000, 00 дол. США з розрахунку 13,0 % річних на строк з 18.06.2007 року по 17.06.2032 року (а.с.6-12).

На виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 18.07.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №232/гФПОР-07, відповідно до умов якого відповідальність Поручителя настає у випадку не виконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за кредитним договором (а.с.17).

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого було передано право вимоги, зокрема, по договору, укладеного із ОСОБА_2 від 18.06.2007 року (а.с.26-31).

Відповідно до п. 4.2.1 Кредитного договору, позичальник зобовязувалася здійснювати повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором, у передбачені цим договором строки.

У звязку із неналежним виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 30.07.2015 року складає 674 094,15 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 563973,23 грн., сума заборгованості за відсотками - 101064,01 грн., сума заборгованості за комісіями - 9056,91 грн.

Пунктом 6.2.Кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати відсотків, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором у разі, зокрема порушення позичальників строків платежів, встановлених цим Договором.

Згідно п.6.3. Кредитного договору у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, банк має право стягнути примусово, (в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставне майно) всю заборгованість за договором.

На виконання вищезазначених умов кредитного договору 18.06.2007 року на адресу відповідачів були надіслані досудові вимоги №31.4-08/3749/15 та №31.4-08/3750/15, в яких було зазначено суму простроченої заборгованості та запропоновано в добровільному порядку сплатити прострочену суму заборгованості, що також підтверджується доданим до позовної заяви реєстром поштових відправлень та поштовою квитанцією (а.с.22-25), що спростовує висновки суду першої інстанції щодо направлення досудових вимог за день до подачі позову.

Згідно ч. 10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Разом з тим вказана норма закону не позбавляє права звернутись кредитору до суду по закінченню строку передбаченим законом для виконання вимоги.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до п.4.2.5 кредитного договору достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції та інші платежі за цим договором у разі настання будь - якого з випадків, передбачених п.6.2 цього договору. Зобовязання передбачене цим пунктом повинно бути виконане позичальником протягом 15 робочих днів з дати надіслання ОСОБА_5 позичальнику відповідної письмової вимоги.

Статею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Згідно п. 1.7 кредитного договору комісія за управління кредитом - 0,1 відсотка від суми кредиту. Отже на момент підписання кредитного договору сторони погодили, що за управління кредитом буде нараховуватись комісія.

Колегія суддів вважає, що копія Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_5 від 30.06.2010 року, є належним доказом, підтверджуючим правонаступництво і наявність права вимоги, оскільки, Банк не може надати повний текст Договору від 30.06.2010 року, виходячи з того, що невідємною частиною договору купівлі - продажу права вимоги від 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» є додаток в якому зазначено перелік кредитних та забезпечувальних договорів щодо всіх боржників, що є банківською таємницею відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність». Така правова позиція узгоджується з висновком, що міститься в ухвалі ВССУ від 08.06.2016 року по справі №6-5165св16.

В матеріалах справи міститься довідка/розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої станом на 30.07.2015 року загальний розмір заборгованості складає 674 094,15 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 563973,23 грн.,сума заборгованості за відсотками - 101064,01 грн., сума заборгованості за комісіями - 9056,91 грн., крім того до суду апеляційної інстанції додано детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту (а.с.218).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших акті» цивільного законодавства. Відповідно до змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не всі а мовлено договором або законом.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, на підставі ст.88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

У звязку з тим, що до суду з зазначеним позовом звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк», яка на день подання позову відповідно до Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, підлягає стягненню в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 3654,00 грн. за подання позову до суду першої інстанції.

Крім того у звязку з тим, що на день звернення з апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк», пільги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації банку були скасовані, підлягає стягненню в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь апелянта ПАТ «Дельта Банк» понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 4019,40 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.02.2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №232/ФКВІП-07 від 18.06.2007 року станом на 30.07.2015 року у розмірі 674 094,15 грн., з яких: заборгованість по кредиту 563 973,23 грн.; заборгованість за відсотками 101 064,01 грн., заборгованість за комісіями 9056,91 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 3654,00 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4019,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_6