АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/106/17 Справа № 209/3109/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за участю третіх осіб: приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», приватного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання акту про проведення торгів з реалізації нерухомого майна недійсним, визнання свідоцтва про право власності недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що під час розслідування кримінального провадження за звинуваченням заступника начальника Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_6 йому стало відомо про реалізацію з прилюдних торгів належної йому квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що під час підготовки та проведення прилюдних торгів було допущено численні порушення законодавчих актів.

З вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16 квітня 2014 року вбачається, що 11 липня 2011 року заступник начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_6, якій було достовірно відомо про те, що реалізація арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки-квартири 38 у будинку 45 по пр. Дружби Народів у м.Дніпродзержинську, яка належала ОСОБА_2, експертною вартістю 101 000 грн, не здійснювалася та грошові кошти від його реалізації на депозитний рахунок Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ не надходили, знаходячись у службовому приміщенні Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, розташованому по пр. Перемоги, 63 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, в порушення п.п.4.9. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, яким передбачено, що після повного розрахунку за придбане майно, на підставі протоколу державний виконавець складає акт про проведення аукціону і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби щодо своєчасного повного та неупередженого примусового виконання рішень, передбачених законом, підриваючи авторитет та престиж органів державної влади, незаконно склала, підписала від свого імені та затвердила від імені начальника Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_7 відбитком факсиміле із зображенням підпису ОСОБА_7, та відбитком круглої печатки Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, до яких вона мала доступ, завідомо неправдивий офіційний документ - акт про проведення 27 вересня 2010 року спеціалізованою торговельною організацією -ДФ ПП «СП «Юстиція» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки-квартири 38 у будинку 45 по пр. Дружби народів у м.Дніпродзержинську яка належала ОСОБА_2, експертною вартістю 101 000 грн., в якому зазначила, що переможцем аукціону став ОСОБА_4, яким сплачено за придбане майно суму 75 800 грн.

29 липня 2011 року ОСОБА_4 на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оформив у приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

Враховуючи викладене, позивач проситьсуд визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів від 27 вересня 2010 року з реалізації арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2; визнати недійсним свідотцво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.57-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с.63-66).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_4 ( а.с. 8)

Відповідно до акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки від 11 липня 2011 року, було реалізоване арештоване майно квартира АДРЕСА_5, яка належала на праві власності ОСОБА_2

Продаж вказаного майна здійснювався при примусовому виконанні судового наказу № 2н-294 від 22 квітня 2009 року, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором, а також акту опису й арешту майна, складеного 20 квітня 2010 року серії АА № 904639 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Вартість майна згідно висновку експерта складає 101 000 грн.

Відповідно до даного акту переможцем прилюдних торгів став ОСОБА_4 (а.с.7)

29 липня 2011 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3Ю, на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки, ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.8)

Відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 квітня 2014 року, ОСОБА_6Ю, була визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 367 КК України та на підставі ст. 70 ч.1 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 79 КУК України з іспитовим строком на 2 роки. (а.с.9) Стягнуто ОСОБА_6 було стягнуто на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення матеріальної шкоди в сумі 101 000 грн. (а.с. 9)

Вищевказаний вирок позивачем ОСОБА_2 не оскаржувався.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 листопада 2012 року ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4Б, квартиру АДРЕСА_3 ( а.с.32-33).

Згідно зі ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до норм цивільно - процесуального законодавства суд має перевіряти і встановлювати, чи належні сторони беруть участь у справі.

Згідно з п.2 Постанови Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду, аналогічне твердження закріплене в ст. 130 ЦПК України.У п.10 вищевказаної постанови зазначено, що вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (ст.26ЦПК), суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, визначеної ним норми матеріального права, яка підлягає застосуванню, та з матеріально-правового інтересу у вирішенні справи.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 33, 36, 119 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими вимогами.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Враховуючи незалучення до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, що унеможливлює встановлення фактичних обставин у порядку передбаченому положеннями ст.ст. 212, 213-214 ЦПК України, підстав для задоволення позову ОСОБА_2, не вбачається.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно зясував обставини по справі, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_9

ОСОБА_10