АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22ц/796/7169/2017 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Шахова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про стягнення (повернення) частини боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року відкрито провадження по цивільній справи за позовною заявою СПД ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення (повернення) частини боргу.

У судовому засіданні позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на Ѕ частину комплексу споруд, що належить відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, що складається з нежилої будівлі «літера А», загальною площею - 710,90 кв.м. та нежилої будівлі «літера Б», загальною площею - 853, 90 кв.м., загальна площа комплексу споруд - 1564,80 кв.м.. Заборонити вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна, а саме: 1/2 частини комплексу споруд, що належать відповідачу, за адресою: АДРЕСА_1, що складається з нежилої будівлі «літера А», загальною площею - 710,90 кв.м. та нежилої будівлі «літера Б», загальною площею - 853. 90 кв.м., загальна площа комплексу споруд - 1564,80 кв.м..

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» за номером 1491. 14 січня 2015 року ОСОБА_4 здійснив переведення на себе частки статутного капіталу ТОВ «Торговий дім «Камілла» у розмірі 40%, проте, грошові кошти за придбану частку не сплатив. 05 травня 2015 року між ОСОБА_5 та ним було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Камілла» № 1491 від 17 грудня 2014 року, про що було проінформовано відповідача по справі. ОСОБА_4 відмовляється сплатити коштів за придбані 40% частки статутного капіталу Товариства, тому вважає, що існує висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, СПД ФОП ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення та не надав юридичної оцінки доводам та новим доказам позивача.

У судовому засідання представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші особи в судове засідання не з'явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись з вказаною заявою, заявниками не надано доказів та не доведено, що в майбутньому буде неможливо виконати рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України суд за завою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернулась до суду з позовом про про відновлення знесеної частини житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Проте, вирішуючи питання про відмову в забезпечені позову, пославшись лише на наявність ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, за яких позивач знову просив вжити заходи забезпечення позову, не надав належної оцінки та не перевірив доводи та нові докази позивача про те, що відповідач здійснює відчуження свого майна на користь третіх осіб, докази про порушення стосовно відповідача за заявою позивача кримінальної справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у забезпечені позову є передчасним, ухвала судді підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Так, у порушення вказаних вимог судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів з яких суд виходив відхиляючи кожен доказ позивача, як і не наведено жодного обґрунтування щодо невідповідності обраного виду забезпечення позову позовним вимогам.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновок суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є передчасними.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року скасувати, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді