Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/47/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.06.2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Письменного О.А., Чельник О.І.,

за участю секретаря Яковлевої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом повного товариства «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки за апеляційною скаргою повного товариства «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

28 грудня 2015 року позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним позовом до ОСОБА_2

Позивач посилався на те, що відповідач не виконує свої зобовязання за укладеним 8 травня 2014 року між ними договором про надання фінансового кредиту № 0006-05.14/ФК. Виконання зобовязань позичальника, яким являється відповідач, забезпечено іпотекою, згідно договору іпотеки від 8 травня 2014 року № 006 05.14/ДІ. Предметом іпотеки виступає житловий будинок з господарськопобутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою м. Кіровоград, пров. Сухомлинського, будинок № 20. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 28 грудня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 2 437 548 грн., з яких: 1 350 000,00 грн. заборгованість по кредиту; 647 495,00 грн. заборгованість по сплаті нарахованих процентів; 440 053,00 грн. пеня. Зважаючи на невиконання відповідачем вимог позивача усунення порушення та дострокове повернення частини кредиту, строк повернення якого за умовами договору не настав, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття права власності на нього.

Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: м. Кіровоград, пров. Сухомлинського, 20, за ціною, яка визначена на підставі висновку експерта а також висилити відповідача з вказаного житла.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2016 року, за заявою позивача (т. 1 а. с. 122), позовну заяву в частині виселення відповідача залишено без розгляду (т. 1 а. с. 127).

17 травня 2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про збільшення їх розміру так, як в ній позивач просив суд стягнути заборгованості станом на 17 травня 2016 року у сумі 3 500 718 грн.

Проте 31 травня 2016 року позивач подав суду заяву в якій просив не розглядати його ж заяву від 17 травня 2016 року про уточнення позовних вимог і повернути її йому. Суд фактично не розглядав збільшені позовні вимоги.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року (т. 1 а. с. 158 164) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки у спосіб, вказаний у позовній заяві.

В апеляційній скарзі (т. 1 а. с. 181 189) позивач стверджує про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне врахування судом рішень Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяв неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Суд не врахував умов договору іпотеки та не звернув уваги на те, що метою звернення позивача з позовом до суду було не набуття права власності на предмет іпотеки, а його підтвердження так, як відповідне право у позивача вже виникло на підставі договору. Суд неправильно встановив деякі обставини справи, що привело до неправильності висновків суду.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Він дав пояснення щодо суті невиконання відповідачем своїх зобовязань, уточнив розмір боргу відповідача (т. 2 а. с. 134 136), розяснив вжиті позивачем заходи щодо задоволення своїх вимог до відповідача. Також просив суд призначити судову експертизу для визначення ціни предмету іпотеки.

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, надала суду усні та письмові пояснення (т. т. 1 а. с. 216 229, т. 2 а. с. 2 3). При цьому відповідач визнала факт існування несплаченої нею заборгованості перед позивачем, яку вона пояснювала відсутністю коштів. Проте вона вважає, що вимоги позивача є неправомірними внаслідок недотримання позивачем порядку звернення стягнення, передбаченого договором іпотеки. Зокрема, вона не отримувала вимог відповідача про усунення порушення та звернення стягнення у спосіб, про який вказує позивач. Крім того, вона посилалася на те, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не може бути застосований в судовому порядку.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 підтримала доводи відповідача а також заперечила висновок оціночно-будівельної експертизи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, пояснення експерта ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі, законність і обґрунтованість судового рішення у якій перевіряється, суд першої інстанції встановив такі обставини:

8 травня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 0006-05.14/ФК, за умовами якого кредитодавець надає, а позичальник одержує фінансовий кредит, забезпечений іпотекою, на визначений строк, під процент, на зворотній основі, в порядку та на умовах цього Договору.

Підпунктом в) пункту 4.2. кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих за фактичний строк користування процентів та інших платежів у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, включаючи (але не обмежуючись цим) випадки прострочення позичальником виконання грошових зобовязань перед кредитодавцем тощо.

Згідно з додатком № 1 від 8 травня 2014 року до договору про надання фінансового кредиту, визначено умови надання фінансового кредиту, зокрема сума кредиту 1000 000,00 грн.; строк кредитування - 1081 день; дата повного повернення суми кредиту та нарахованих процентів 22 квітня 2017 року; пеня за прострочення позичальником виконання зобовязань за договором 1 відсоток в день, а також визначено розмір процентних ставок та графік погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань позикодавця, які виникають з договору про надання фінансового кредиту, між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 08.05.2014 року № 006 05.14/ДІ (а.с. 68 75). Іпотека зареєстрована 8 травня 2014 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 12923590 (т. 2 а. с. 128).

Предметом іпотеки за цим виступає житловий будинок з господарськопобутовими будівлями та спорудами, відємним та невідємним приладдям, усіма поліпшеннями, існуючими на час укладення договору та виниклими у майбутньому складовими частинами та внутрішніми системами, розташований за адресою: м. Кіровоград, пров. Сухомлинського, будинок № 20, вартістю 1 600 000,00 грн., який належить іпотекодавцю на праві особистої власності та розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :50:429:0005, яка налжить іпотекодавцю на праві оренди.

Так п. 4.1.4. договору іпотеки сторони домовилися, що вимоги від іпотекодавця дострокового виконання основного зобовязання у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх обовязків за основним зобовязанням та/або обовязків за даним договором, а в разі а в разі невиконання такої вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та задовольнити свої вимоги , визначені на момент фактичного задоволення, переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі, враховуючи суму заборгованості за кредитом, нарахованих процентів, пені, збитків, інших витрат, повязаних із предявленням вимоги за основним зобовязанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки.

8 травня 2014 року повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» видано ОСОБА_2 кредит в сумі 1 000 000 грн.

25 травня 2014 року між сторонами по справі уклало додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої, за взаємною згодою, сторони збільшили суму кредиту на 150 000 грн. і позивач виконав цю угоду, надавши відповідачу кошти в розмірі 150 000 грн.

24 липня 2014 року між тими ж особами було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої сторони збільшили суму кредиту ще на 100 000 грн. і відповідач отримав вказані кошти.

12 серпня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 4 до кредитного договору, згідно з якою сторони переглянули процентні ставки і відповідні суми процентів для поточного та наступного періодів, у звязку з чим додаток № 1 до Кредитного договору було викладено в новій редакції.

3 жовтня 2014 року між повним товариством «Ломбард «Країна чудес» ТОВ «Аеробізнес» і компанія» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору, відповідно до якої сторони збільшили суму кредиту на 100 000 грн. і ОСОБА_2 отримала обумовлену суму коштів у розмірі 100 000 грн.

Додатковими угодами від 11 листопада 2014 року № 6 та від 3 квітня 2015 року № 7 сторони досягли згоди щодо перерахування процентів на поточний та наступні періоди, внесли зміни в додаток № 1 до договору, виклавши його в новій редакції.

Відповідачем сплачено проценти за користування кредитом на загальну суму 389 150 грн.

З січня 2015 року відповідач допустив прострочення графіку виконання зобовязань за кредитним договором і на вимогу позивача ним сплачено 56 19 грн. 50 коп. пені.

Додатковою угодою від 15 квітня 2015 року № 8 сторони визначили, що прострочена сума процентів 201 665 грн. повинна бути сплачена до 27 квітня 2017 року.

Проте з червня 2015 року ОСОБА_2 регулярно порушувала умови договору щодо строків сплати процентів.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань станом на 28 грудня 2015 року, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 2 437 548 грн., з яких: 1 350 000 грн. заборгованість по кредиту; 647 495 грн. заборгованість по сплаті нарахованих процентів; 440 053 грн. пеня за порушення строків виконання зобовязань.

3 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про дострокове погашення кредиту, яку ОСОБА_2 не отримала, а конверт повернувся відправнику 4 грудня 2015 року за закінченням терміну зберігання (т. 1 а. с. 96 101).

3 листопада 2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про усунення порушень та виконання зобовязання, яку ОСОБА_2 не отримала, а конверт повернуто 3 вересня 2015 року відправнику за закінченням терміну зберігання (т. 1 а. с. 102 105).

5 листопада 2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано попередження, яке ОСОБА_2 не отримала, а конверт повернуто відправнику 5 грудня 2015 року за закінченням терміну зберігання (т. 2 а. с. 106-108).

7 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено попередження (а.с 109-110), з авінакладної №6921-35185 вбачається, що попередження ОСОБА_2 не отримала у звязку з відсутністю отримувача (т. 1 а. с. 109-110).

Апеляційний суд встановив, що ринкова вартість садиби за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький (колишній - Кіровоград), пров. Сухомлинського, 20, станом на 19 травня 2017 року складає 4 275 737 грн. 60 коп. без ПДВ, що підтверджується висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 19 травня 2017 року № 92 (т. 2 а. с. 76 110).

Апеляційний суд також встановив, що 22 червня 2016 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: Кіровоградська обл., м. Кіровоград, пров. Сухомлинського, 20, але 19 липня 2016 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності у звязку з ненаданням документу, який підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотеко держателя а також у звязку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (т. 2 а. с. 133).

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2 а. с. 126 131), 16 липня 2015 року зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна: обєкт житлової нерухомості за адресою: Кіровоградська обл., м. Кіровоград (м. Кропивницький), пров. Сухомлинського, 20, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2015 року у справі № 405/3895/15-ц, а також 30 березня 2015 року зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна на підставі постанови Ленінського ВДВС та 24 березня 2015 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2015 року у справі № 405/1993/15-ц.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача виникло право звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором. Проте за умовами договору і вимогами закону позивач може набути право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, після закінчення 30 денного строку відповіді на вимогу, а застереження, яке міститься в договорі, є правовою підставою для реєстрації права власності за іпотекодержатилем. Крім того, позивачем не дотримано умов п. 6.1.2. договору іпотеки стосовно направлення ОСОБА_2 досудової вимоги, яка їй направлялась позивачем, але не була вручена.

Повністю погодитися з рішенням суду не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Оскаржуване рішення суду не повною мірою відповідає цим вимогам закону.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Встановивши факт невиконання позичальником ОСОБА_2 забезпеченого іпотекою зобов'язання, що визнано сторонами у судовому засіданні і спір з цього питання відсутній, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення у позивача (іпотекодержателя) права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів (процентів і неустойки) а також одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Цей висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм ст.ст. 526, 530, 512, 514, 572, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п.п. «в» п. 4.2 кредитного договору, п. 4.1.4., 4.4.1., 6.1.1., 6.1.2. договору іпотеки.

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував умов укладеного між сторонами договору іпотеки, щодо порядку реалізації іпотеко держателем свого права на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки.

Згідно п. 6.1.3. договору іпотеки іпотекодержатель має право на власний розсуд без отримання будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця застосувати механізм позасудового звернення стягнення шляхом продажу предмета іпотеки або передання іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання. Він також має право на звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або на підставі судового рішення.

Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки зазначається іпотекодержателем у вимозі, що надсилається іпотекодавцю (п. 6.1.4. договору іпотеки).

За змістом п. 6.2.2.1. та 6.2.2.2. договору іпотеки, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя на наступний день після закінчення тридцяти денного строку з дня отримання вимоги іпотеко держателя про усунення порушення або виконання зобовязання, в якій вказується про звернення стягнення шляхом передачі іпотекодавцю права власності на предмет іпотеки. Таке рішення іпотеко держателем приймається одноосібно.

Таким чином, на підставі умов договору іпотеки позивач мав право самостійно на власний розсуд та без додаткового отримання згоди відповідача приймати рішення про прийняття у власність предмета іпотеки в рахунок заборгованості. про прийняте рішення позивач зобовязаний був повідомити відповідача.

3 листопада 2015 року позивач на адресу відповідача направив вимогу про усунення протягом тридцяти днів порушень та виконання зобовязання а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому договором від 8 травня 2014 року № 0006-05.14/ДІ (т. 1 а. с. 102 105).

Як вбачається з поштового повідомлення, ця вимога не була вручена ОСОБА_2 і повернута відправнику за закінченням терміну зберігання. Тобто поштове відправлення доставлялося ОСОБА_2, але не отримане адресатом з причин за які відповідальним є відповідач (зокрема в судовому засіданні відповідач посилався на віддаленість відділення поштового звязку від її дому).

Суд першої інстанції лишив поза увагою умови п. 4.3.7. договору іпотеки про те, що моментом здійснення письмової вимоги іпотеко держателя про усунення порушень або виконання зобовязання вважається дата його відправлення а також п. 9.5. договору в якому сторони домовилися, що всі повідомлення та листування сторін в межах цього договору здійснюються у письмовій формі. Повідомлення вважаються зробленими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим або цінним листом або курєрською службою або вручені під розпис уповноваженому представнику сторони цього договору. Повідомлення вважається отриманим стороною, якщо воно повернулося без вручення в силу відмови від його отримання стороною, незявлення за викликом поштової/іншої служби за його отриманням, або в силу того, що сторона не знаходиться за вказаною адресою. Повідомлення також вважається отриманим іпотекодавцем також, якщо його отримала особа за його місцем проживання.

Таким чином відсутність ОСОБА_2 за місцем проживання на час доставки організацією поштового звязку вимоги або небажання її отримувати поштову кореспонденцію від іпотекодавця не свідчать про те, що вона не була повідомлена про вимогу позивача так, як за умовами договору вона в таких випадках сторона вважається повідомленою.

5 листопада 2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано попередження про те, що у випадку невиконання його вимоги стягнення буде здійснено шляхом набуття іпотекодержателем права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами(т. 2 а. с. 106-108).

Це повідомлення вручене ОСОБА_2 в порядку п. 4.3.7., 9.5. договору іпотеки і з наступного дня розпочався перебіг тридцяти денного строку для усунення порушення договору та виконання зобовязання.

У вказаний строк, який з урахуванням положення ч. 5 ст. 254 ЦК України сплив 7 грудня 2015 року, відповідач порушення не усунув і зобовязання не виконав.

7 грудня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено лист з повідомленням про те що на вказану дату розмір заборгованості відповідач становить 2 314 551 грн.: по кредиту 1 350 000 грн., по процентах 606 125 грн., по пені 358 426 грн.. а також повідомлено про прийняття ним у власність предмета іпотеки (т. 1 а. с. 109-110).

Таким чином позивач дотримався позасудового порядку звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки, який передбачений застереженням у договорі іпотеки та ст. ст. 36 37 Закону України «Про іпотеку».

Правовою підставою реєстрації права власності на предмет іпотеки є відповідне застереження у договорі (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Проте реєстрація права власності позивача на предмет іпотеки була неможливою в силу обєктивних перешкод.

Так згідно підпунктів 1, 2 абзацу 1 п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Відсутність документу, який би, на думку державного реєстратора, чітко підтверджував наявність факту завершеня тридцтиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем вимоги іпотеко держателя а також наявність зареєстрованих обтяжень на предмет іпотеки стали підставою для відмови державним реєстратором у реєстрації права власності позивача (т. 2 а. с. 133).

Та обставина, що позивач звернувся до державного реєстратора після предявлення позову не спростовує того, що перешкода в реєстрації права існувала і раніше.

Це дає підстави для висновку, що у позивача мав право на звернення до суду з позовом.

Статтею 64 Конституції України передбачено право кожного на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення вказаних статей Кодексу ґрунтуються на нормах ст. 55 Конституції України, яка закріплює обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом.

За ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільній справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, суд, приймаючи рішення, повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, і якщо були порушені, то ким.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Примірний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів є визнання права, в тому числі права власності на майно.

Таким чином, встановивши у справі факт невиконання відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором, суд першої інстанції мав захистивши порушені права позивача щодо виконання позичальником забезпечених іпотекою грошових зобовязань.

Такого ж по суті висновку дійшов Верховний Суд України у своїх рішеннях від 11 грудня 2013 року № 6-124цс13, від 28 вересня 2016 року № 6-1243цс16, від12 жовтня 2016 року № 6-504цс16, від 27 квітня 2017 року № 6-679цс17, від 24 травня 2017 року № 6-1388цс16, які є обовязковими для суду в силу приписів ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України.

Вказані вимоги законодавства лишилися поза увагою суду першої інстанції.

У звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду, яке є обєктом перегляду, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Згідно позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 28 грудня 2015 року у сумі 2 437 548 грн.

Проте, відповідно до п. 6.2.2.3. договору іпотеки, у день переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя заборгованість іпотекодавця щодо погашення суми кредиту, процентів, збитків, пені, іншої заборгованості та витрат, вважається погашеною повністю або в частині за рахунок вартості предмета іпотеки.

Враховуючи, що станом на день прийняття позивачем предмета іпотеки у власність, тобто на 7 грудня 2017 року, загальний розмір заборгованості відповідача становив 214 551 грн. (т. 1 а. с. 109,т. 2 а. с. 134 134), його вимоги підлягають задоволенню за рахунок предмета іпотеки в межах цієї суми.

Вимоги за період з 8 по 28 грудня 2015 року є безпідставними.

Апеляційний суд не бере до уваги пояснення позивача щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки так, як із заявою про перегляд заочного рішення до суду не зверталася і не оскаржувала його, фактично погодившись з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Аналогічні положення містять п. 6.2.2.4., 6.2.2.5. договору іпотеки.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 19 травня 2017 року № 92 (т. 2 а. с. 76 110) ринкова вартість садиби за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький (колишній - Кіровоград), пров. Сухомлинського, 20, станом на 19 травня 2017 року складає 4 275 737 грн. 60 коп. без ПДВ.

Заперечення відповідача проти правильності висновку експерта є безпідставними. Висновок експерта іншими доказами у справі не спростовується і не суперечить їм, є належним та допустимим доказом.

Враховуючи, що сума боргу відповідача є меншою за вартість предмета іпотеки, за якою позивач набуває його у власність, відповідно до ч. 3 ст. 37 закону України «Про іпотеку», відповідач має право вимагати у позивача відшкодування їй перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Проте таких вимог в суді позивач не предявляв, а суд законодавчо обмежений у праві виходу за межі предявлених вимог.

У звязку з ухваленням апеляційним судом нового рішення, відповідно до ч. 1. Ч. 5 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір (т. 1 а. с. 1., 196) пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 72 943 грн. 62 коп.

Виходячи з положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку» ці витрати підлягають компенсації за рахунок предмета іпотеки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу повного товариства «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов повного товариства «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перед повним товариством «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія» за договором про надання фінансового кредиту від 8 травня 2014 року № 0006-05.14/ФК у розмірі 2 314 551 (два мільйона триста чотирнадцять тисяч пятсот пятдесят одна) грн. 00 коп., яка складається із заборгованості по кредиту 1 350 000 грн., по процентах 606 125 грн., по пені 358 426 грн. а також витрат на сплату судового збору в розмірі 72 943 грн. 62 коп., а всього боргу в сумі 2 387 494 грн. 62 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, визначений договором іпотеки від 8 травня 2014 року № 0006-05.14/ДІ - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами загальною площею 294,3 кв. м., житловою площею 117,2 кв.м., за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький (колишній Кіровоград), вул. Сухомлинського, № 20, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01, який розташований на земельній ділянці площею 599 кв. м, кадастровий номер :50:429:0005, яка належить ОСОБА_2 на праві оренди згідно договору від 18 грудня 2014 року № 137, шляхом визнання за повним товариством «Ломбард «Країна чудес» товариства з обмеженою відповідальністю «Аеробізнес і компанія» права власності на вказаний предмет іпотеки за вартістю, яка становить 4 275 737 (чотири мільйони двісті сімдесят пять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 60 коп. без ПДВ.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: