Ухвала

іменем україни

10 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М., про визнання договору іпотеки недійсним та скасування обтяження, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 вересня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № 286-Н-06, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 143 600 грн на придбання незакінченого будівництвом житлового будинку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,3 % річних з кінцевим терміном повернення - 13 вересня 2021 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 13 вересня 2006 року було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач надала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

26 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду, згідно з якою відповідач зобов'язалася сплачувати нараховані банком відсотки в розмірі 18 % річних, платежами в сумі по 2 300 грн.

На порушення умов кредитного договору від 13 вересня 2006 року № 286-Н-06 ОСОБА_4 зобов'язання належним чином не виконувала. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 вересня 2010 року було задоволено позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 та стягнуто із ОСОБА_4 на користь банку 176 084 грн 34 коп. кредитної заборгованості.

Станом на 29 грудня 2015 року заборгованість відповідача перед банком склала 410 344 грн 05 коп., з яких: 135 804 грн 47 коп. - заборгованість за основним боргом, 68 527 грн 31 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 12 221 грн 31 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 107 013 грн 92 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 35 280 грн 93 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 17 802 грн 85 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом, 3 175 грн 26 коп. - 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом, 30 518 грн - втрата від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом.

З урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на норми ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 13 вересня 2006 року № 286-Н-06 в розмірі 410 344 грн 05 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок зі всіма невід'ємними приналежностями, що знаходиться в АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_4 (1/2 частки) та ОСОБА_4 як спадкоємця за законом ОСОБА_6 (1/2 частки), шляхом передачі вказаного предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Державний ощадний банк України» за вартістю, визначеною незалежним експертом - суб'єктом оціночної діяльності, яка становить 410 318 грн, на підставі іпотечного договору від 13 вересня 2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Гунда А.М., про визнання договору іпотеки недійсним та скасування обтяження, зазначаючи, що іпотечний договір суперечить вимогам ч. 2 ст. 583 ЦК України, оскільки на момент його укладення житловий будинок не належав іпотекодавцю на праві власності, державна реєстрація права власності на будинок за іпотекодавцем не здійснювалась, прав розпорядження будинком, у тому числі передачі в іпотеку, іпотекодавець не мав.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2017 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року в частині відмови в позові ПАТ «Державний ощадний банк України» залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову ПАТ «Державний ощадний банк України».

У частині відмови в зустрічному позові ОСОБА_4 ухвалені в справі рішення не оскаржується та відповідно в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові ПАТ «Державний ощадний банк України», виходив із того, що порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена ст. ст. 335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). З умов іпотечного договору від 13 вересня 2006 року (п. 6.6) вбачається, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання, і одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2017 року в частині відмови в позові Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нерухоме майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

С.О.Карпенко