Справа № 640/2127/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Давіденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд із позовом до відповідача, ОСОБА_2, , 3-ті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно 15/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складаються із приміщень визначених на експлікації в технічному паспорті: будинок літ. « А-1», квартира 3, номери приміщень IV, 3-2, 3-3 , за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником 13/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, які складається з приміщень ІІІ, 2-2, 2-3 в будинку літ. «А-1». Крім того, з 1980 року він відкрито та добросовісно володіє чужим майно, яке належить відповідачу, а саме: 15/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складаються із приміщень IV, 3-2, 3-3 в будинку літ. « А-1». Про володіння ним майном відповідача він дізнався у 2016 році.

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом у відповідності до положень ЦПК України.

3-ті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, у судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, свідчення свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

За довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстрований за : ОСОБА_1 - 13/100ч., ОСОБА_6 - 18/100ч. ( договір дарування від ОСОБА_7.), ОСОБА_2 - 15/100ч., ОСОБА_4 - 28/100ч.

За відомостями ХМР викладеними у листі від 16.06.2016р. - 26/100 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями не зареєстровано за ОСОБА_8

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 з 1980 року та по теперішній час .

Право власності ОСОБА_1 на 13/100ч. набув на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 23.08.2016р. справи №640/10857/16-ц

Згідно позову ОСОБА_1 з 1980 року разом з батьком, а після його смерті одноособово, безперервно, добросовісно та відкрито володіє частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається із приміщень що визначені на експлікації в технічному паспорті: будинок літ А-1, квартира 2, номери приміщень III, 2-2, 2-3, квартира 3, номери приміщень IV, 3-2 та 3-3.

Та дізнався про те, що 15/100 частини, якими він користується належать відповідачу лише під час збору доказів та підготовки до розгляду справи №640/10857/16-ц.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 вказала, що є головою вуличного комітету, ОСОБА_2 в домоволодінні по АДРЕСА_1 не бачила.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За п.8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Між тим, суду не надано доказів виділення співвласникам в натурі їх часток в спірному житловому будинку з надвірними будівлями. Тобто відсутні докази того, що 15/100 частини , які належать ОСОБА_2 складають приміщення : IV, 3-2, 3-3 в будинку літ. « А-1» по АДРЕСА_1. Внаслідок чого відсутні докази відкритого добросовісно заволодіння ОСОБА_1 майном ОСОБА_2 та відкрите безперервне володіння ним на протязі 10 років. Квитанції про сплату податку на землю вказаних обставин не підтверджують.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215, ЦПК України суд, -

вирішив :

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.