26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович Оксана Василівна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня
2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він разом з дружиною ОСОБА_8 та дітьми постійно проживав в АДРЕСА_2, хоча його дружина зареєстрована за іншою адресою:
АДРЕСА_1 Крім них в даній квартирі проживає ще його брат ОСОБА_5 з дружиною та донькою.
У 2015 році між позивачем та його дружиною склались напружені стосунки, у зв'язку з чим брат умовив його укласти договір купівлі-продажу, щоб дружина не могла претендувати на частку в спірній квартирі. 15 вересня 2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу вказаної вище квартири.
Позивач зазначав, що в нотаріальній конторі договір купівлі-продажу не читав, а лише підписав, оскільки був впевнений, що цей договір носить тільки фіктивний та тимчасовий характер. Згодом ОСОБА_5, отримавши правовстановлюючі документи на квартиру, звернувся до суду із позовом про позбавлення його права користування житлом.
Позивач вважає, що спірний договір є фіктивним, оскільки будь-яких коштів від продажу квартири він не отримував, оцінка вартості квартири
є меншою, ніж ринкова. Крім того, договір купівлі-продажу укладений під впливом помилки, зі змістом договору він не був ознайомлений та посилався на те, що договір укладено під впливом обману та з порушенням прав та інтересів неповнолітніх дітей.
Посилаючись на наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня

2017 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,

з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що оспорюваний договір купівлі-продажу вчинено внаслідок помилки, під впливом обману та з порушенням прав неповнолітніх дітей, а тому відсутні правові підстави для визнання вказаного договору недійсним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 вересня 2015 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., відповідно до умов якого ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2

Вказана квартира належала позивачу на праві власності внаслідок реалізації права на безоплатну приватизацію, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 вересня 2009 року та свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначав, що вказаний договір він уклав, щоб його дружина не претендувала на частину квартири, оскільки у 2015 році між ними склались напружені стосунки.

На час підписання оспорюваного договору позивач був дієздатною повнолітньою особою, яка вчиняючи юридично значимі дії, мала діяти розсудливо, розумно і обачно, оцінюючи всі істотні для укладення договору обставини, усвідомлюючи можливі ризики.

Позивач самостійно підписав оспорюваний правочин, при укладенні договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири він усвідомлював, що йдеться саме про договір купівлі-продажу, а не про якийсь інший правочин.

Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що сторони уклали його, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений правочин.

Також сторони зазначили, що зміст правочину, зокрема, в частині правових наслідків приховування дійсної вартості квартири, та зміст зазначених в п. 8. 2 договору статей ЦК України та СК України їм зрозумілий, питань, які залишилися б нез'ясованими для них, немає.

На момент посвідчення договору купівлі-продажу неповнолітні літи позивача у спірній квартирі зареєстровані не були та не проживали.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу совїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними

в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору

з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. ст. 626, 628 ЦК України договором

є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які

є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину

є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що дійсна воля позивача була спрямована на продаж квартири, при цьому будь-якого умислу ОСОБА_5 у введенні його в оману щодо істотних умов договору, позивачем не доведено.

ОСОБА_4 усвідомлював, що йдеться саме про укладання договору купівлі-продажу, а не укладання будь-якого іншого договору. При цьому сторони зазначили, що зміст правочину в частині правових наслідків приховування дійсної вартості квартири їм зрозумілий.

Крім того, права неповнолітніх дітей при укладанні спірного договору порушені не було, оскільки на момент його посвідчення вони були зареєстровані за іншою адресою разом з матір'ю та проживали за іншою адресою.

У зв'язку з викладеним, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволенн позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Мукачівського мськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мукачівського мськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович Оксана Василівна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко