АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку" до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибальське підприємство «Бриз» про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії,

в с т а н о в и л а

У червні 2014 р. ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 17.10.2012 р. між ПАТ «ДочірнійБанк Сбербанку Росії» та ТОВ «Рибальське підприємство «Бриз» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ, відповідно до якого позичальнику відкрито мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 1 770 000 доларів США, зі змінюваною процентною ставкою, що складається з розміру значення індексів «LIBOR 6M USD», «LIBOR 6M EUR» та «MOSPRIME RATE 6M» та маржі банку. Маржа банку за умовами кредитного договору встановлена на рівні : для кредиту наданого в доларах США - 11,2 % річних, для кредиту наданого в Євро - 11,3 % річних, для кредиту наданого в російських рублях 9,56 % річних. Останнім днем дії кредитної лінії визначено 16.10.2015 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.10.2012 р. між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, яким визначено, що відповідальність поручителя перед кредитором включає зобов'язання, які були невиконані боржником та які передбачені кредитним договором, а також зобов'язання щодо відшкодування збитків, заподіяних неналежним виконанням зобовЧязань за кредитним договором та сплату штрафних санкцій.

Позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 11.06.2014 р. у нього виникла заборгованість у розмірі 1 447 908,34 доларів США, 248 276,80 Євро та 1 081 028, 40 грн.

Справа № 761/19218/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4449/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

21.03.2014 р. Банк направив повідомлення-вимогу № 2062/7/28-3 ОСОБА_1 про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, проте він її не виконав, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 р. в сумі 21 833 987,76 грн., з яких заборгованість за кредитною лінією у розмірі 1 330 350,57 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 15 473 573,55 грн., та 227 325,00 євро, що за курсом Національного банку України станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 3 581 914,56 грн., а також заборгованість по сплаті процентів за користування кредитною лінією у розмірі 117 557,77 доларів США, що станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 1 367 337,93 грн. та 20 951, 80 євро, що станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 330 133,32 грн.; пеню за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією у розмірі 1 013 250,01 грн.; пеню за прострочення сплати процентів за кредитною лінією у розмірі 67 778,39 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2014 р. позов ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 р. в сумі 21 833 987,76 грн., з яких: заборгованість за кредитною лінією у розмірі 1 330 350, 57 доларів США 57 центів, що за курсом Національного банку України станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 15 473 573,55 грн. та 227 325 євро, що за курсом Національного банку України станом на 11.06.2014 р. еквівалентно складає 3 581 914, 56 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитною лінією у розмірі 117 557,77 доларів США, що станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 1 367 337,93 грн. та 20 951, 80 євро, що станом на 11.06.2014 р. еквівалентно 330 133,32 грн.; пеню за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією у розмірі 1 013 250,01 грн.; пеню за прострочення сплати процентів за кредитною лінією у розмірі 67 778,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду від 10.10.2014 р., визнати припиненими правовідносини за договором поруки, посилаючись на неповне зЧясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, чим позбавив його права приймати участь в судовому засіданні, надавати пояснення та докази на підтвердження своїх заперечень.

Вказував на те, що суд не звернув увагу на те, що ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» без предЧявлення досудової вимоги до поручителя звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінивши строк виконання основного зобовЧзання в односторонньому порядку.

Вважав, що ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» пропустив передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк звернення з позовом до суду до поручителя ОСОБА_1, визначивши момент пред'явлення вимоги 02.06.2014 р. без належного повідомлення поручителя, і цей строк не може бути поновлено оскільки 09 жовтня 2015 р. закінчився строк дії договору поруки, а отже строк на предЧявлкення своїх вимог перервано з підстав, передбачених ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК У країни.

Крім того посилався на те, що зміна позивачем строку виконання основного зобовЧзання в односторонньому порядку без згоди поручителя призвела до збільшення обсягу його відповідальності, оскільки внаслідок цього зменшено термін повернення кредиту, що також є підставою для припинення поруки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у скарзі.

Представник ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» просив відхилити апеляційну скаргу посилаючись на те що її доводи є безпідставними, а рішення Шевченківського районного суду законним та обґрунтованим. Уточнив, що на теперішній час правильним найменування позивача є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (ПАТ «Сбербанк»), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2012 р. між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «Бриз», в особі виконавчого директора ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ, за умовами якого позичальнику відкрито мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 1 770 000,00 доларів США, зі змінюваною процентною ставкою, яка складається з розміру значення індексів «LIBOR 6M USD», «LIBOR 6M EUR» та «MOSPRIME RATE 6M» та маржі банку. Маржа Банку, за умовами кредитного договору встановлена на рівні: для кредиту, наданого в доларах США - 11,2% річних, для кредиту, наданого в Євро - 11,3% річних, для кредиту, наданого в Російських рублях - 9,56% річних. Останнім днем дії кредитної лінії є 16.10.2015 р.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №1 від 23.10.2012 р. до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 594 443,00 доларів США на строк з 24.10.2012 р. по 16.10.2015 р., що підтверджується меморіальним ордером № 39086925 від 24.10.2012 р.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 31.10.2012 р. до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 227 325,00 Євро на строк з 31.10.2012 р.по 16.10.2015 р., що підтверджується меморіальним ордером № 40498254 від 31.10.2012 р..

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 01.11.2012р. до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 140 524,00доларів США на строк з 01.11.2012р. по 16.10.2015 р., що підтверджується меморіальним ордером № 40550017 від 01.11.2012 р.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №4 від 12.11.2012 р. до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 108 900,00 доларів США на строк з 12.11.2012 р.по 16.10.2015 р., що підтверджується меморіальним ордером № 42333586 від 12.11.2012 р.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №5 від 28.12.2012р. до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 504956,35 доларів США на срок з 28.12.2012 р.по 16.10.2015 р., що підтверджується меморіальним ордером № 51258910 від 28.12.2012 р.

17.10.2012 р. між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідальність поручителя перед кредитором включає зобов'язання, які були невиконані боржником та які передбачені кредитним договором, а також зобов'язання щодо відшкодування збитків, заподіяних неналежним виконанням зобовЧязань за кредитним договором та сплату штрафних санкцій.

З наданого ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» розрахунку заборгованості убачається, щоТОВ «Рибальське підприємство «Бриз» не виконує зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 р., внаслідок чого станом на 11.06.2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 21 833 987,76 грн. Представник ОСОБА_1 не надав будь-яких заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Рибальське підприємство «Бриз», як позичальник, не виконує зобов'язання за кредитним договором, а тому ОСОБА_1., як поручитель за договором поруки від 17.10.2012 р. несе відповідальність перед позикодавцем в повному обсязі невиконаних позичальником зобов'язань.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Частиною першою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Пунктом 2.1.1. договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя перед кредитором включає зобов'язання, які були не виконані боржником, та які передбачені кредитним договором.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Пунктом 4.3. договору поруки, поручитель зобов'язаний погасити заборгованість боржника протягом десяти календарних днів з моменту поштового направлення кредитором письмового повідомлення.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

27.01.2014 р. ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» направив позичальнику повідомлення-вимогу № 529/5/28-3 про дострокове повернення всієї суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № В/12/85/КЛ-КБ від 17.10.2012 р., у строк не пізніше десяти календарних днів з дня відправлення цієї вимоги.

21.03.2014 р. банк у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору та повідомлення-вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості, направив повідомлення-вимогу поручителю про повернення повної суми заборгованості за кредитним договором в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту відправлення цієї вимоги. Зазначені обставини підтверджуються належними доказами.

Відповідно до п.4.2 договору поруки поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов'язаний погасити заборгованість боржника.

ОСОБА_1 зазначені вимоги позичальника не виконав.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки встановлено, що вона діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання на 27.01.2014 р. й повинен був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Перебіг шестимісячного строку, протягом якого банк мав право стягнути всю заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_1 розпочався 27.01.2014 р. та закінчився 27.07.2014 р.

01.07.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто у межах шестимісячного строку.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитор не дотримався передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку звернення з позовом до суду до поручителя, а тому порука припинилася, є безпідставними.

Твердження представника ОСОБА_1 про те, що зміна позивачем строку виконання основного зобовЧзання в односторонньому порядку без згоди поручителя призвела до зменшення терміну повернення кредиту та збільшення обсягу відповідальності поручителя, що на його думку є підставою для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України також є непереконливими, оскільки право позикодавця вимагати дострокового повернення кредиту у зв'язку з невиконанням чи неналежним виконання умов кредитного договору передбачено як самим договором (п. 8.3), так і ст. 1050 ЦК України. Підставою набуття такого права є не виконання чи неналежне виконання позичальником умов кредитного договору.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: