АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 761/9175/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6761/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.,

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Плюс», ОСОБА_5, Київського міського Бюро технічної інвентаризації, третя особа: Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування права власності, визнання договору дарування недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пегас Плюс», ОСОБА_5, Київського міського Бюро технічної інвентаризації, третя особа: Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування права власності на об'єкт нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнання договору дарування об'єкту нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 недійсним та зобов'язання вчинити дії.

З метою забезпечення позову позивач просив суд заборонити ОСОБА_4, Товариству з обмеженою відповідальністю «Пегас Плюс», ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, дарування, іпотеки, вчиняти інші правочини стосовно зазначеного майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року заяву Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на об'єкт нерухомого майна (кафе (павільйон), загальною площею 118,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4. У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлення з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив, ні доказів, ні обставин, з якими пов'язується необхідність у постановленні ухвали про вжиття заходів забезпечення позову та відповідні посилання чи обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Вважає, що ухвалою про забезпечення позову судом першої інстанції вирішено спір по суті.

У судовому засіданні представник позивача - Коляденко В.М., представник третьої особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Данилюк Л.В. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідачі: ОСОБА_4, ТОВ «Пегас Плюс», Київське міське Бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на об'єкт нерухомого майна (кафе (павільйон), загальною площею 118,60 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4 є співмірним із заявленими позовними вимогами та гарантує захист прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідачів щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до скасування права власності на об'єкт нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визнання договорів дарування об'єкту нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 недійсними та зобов'язання вчинити дії.

Таким чином, предмет спору стосуються реєстрації за ОСОБА_4 права власності на об'єкт нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та недійсності укладених в подальшому договір щодо вказаного нерухомого майна.

З метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, що належить відповідачу.

Судом встановлено та відповідачем ОСОБА_4 не заперечується, що об'єкт нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності.

Юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно).

Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК).

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно застосовував вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна (кафе павільйон), загальною площею 118.58 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 про те, що ухвалою про забезпечення позову судом першої інстанції вирішено спір по суті є помилковими, оскільки застосований вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно має тимчасовий характер та спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує відповідача у можливості володіти та користуватися об'єкт нерухомого майна. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: