ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8415/17
провадження № 2/753/4781/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача банківських послуг, розірвання договору та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача банківських послуг, розірвання договору та зобов'язання вчинити дії.

Заява подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір, з посиланням на ст.22 Закону України "Про захист прав споживача".

Однак, у справі № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року Верховний Суд України прийшов до висновку, що при оплаті судового збору спеціальним закон, який регламентує це питання є Закон України «Про судовий збір». Всі інші закони, які передбачають пільги або нульову ставку із сплати судового збору, в тому числі і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за думкою Верховного Суду України є загальними, тому їх не слід застосовувати.

Крім того, щодо ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий збір у такому випадку не сплачується. Проте ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачає як виняток права не платити судовий збір за подання споживачем позову. Отже, Верховний Суд України цією постановою застосував ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як пріоритетну та зобов'язав споживачів все ж таки сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам статей 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», у відповідності до ст. 4 якого за подання позовних заяв немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

На підставі викладеного, вбачається, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за три немайнові вимоги у сумі 1920,00 грн. (640х3), відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Разом з тим позовна заява містить вимогу №1, але даний пункт не може бути заявлений як вимога в рамках даної категорії справ, оскільки дану вимогу необхідно оформити у формі клопотання.

Згідно ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача банківських послуг, розірвання договору та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Якщо у встановлений термін зазначені вимоги не будуть виконані позовна заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : В.В. ДАНИЛЕНКО