Номер провадження: 22-ц/785/5702/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про повернення залишку валютного депозитного вкладу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про повернення залишку валютного депозитного вкладу та моральної шкоди, посилаючись на те, що 30.12.2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір валютного вкладу № 328823/12963/370-13 на суму 500 доларів США. 06.01.2015 року Банк повернув їй нараховані на вклад відсотки та невелику частину депозиту, однак залишок коштів у розмірі 487 доларів 30 центів США їй не повернули. Також, 07.02.2014 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу № 328823/3676/370-14 на суму 48 729 грн. 26 коп. строком до 12.02.2015 року. Після закінчення строку дії договору вона з Банком дійшли згоди про сплату їй відсотків та 10 000 грн., а на залишок вкладу в розмірі 38 729 грн. 26 коп. між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 328823/126028/07-15 «Блискуча сімка». Після закінчення строку вказаного договору кошти за ним їй також не було повернуто. Крім того, із коштів у розмірі 10 000 грн., про які вони домовилися із Банком, їй було повернуто лише 4 000 грн. Також позивач вказувала, що 07.07.2014 року між нею і Банком було укладено договір банківського вкладу № 328823/55001/370-14 на суму 9 293 доларів 23 центів США строком до 12.07.2015 року. Після закінчення строку дії договору кошти їй повернуто також не було. 06.01.2015 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу № 328823/114048/370-15 на суму 34 731 грн. 32 коп. строком до 11.01.2016 року, кошти за яким їй також не повернуто. Згідно з вимогами ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» їй через банк «Південний» було виплачено 200 000 грн. Таким чином, позивач зазначила, що на теперішній час залишок заборгованості банку перед нею за договором від 07.07.2014 року № 328823/55001/370-14 становить 4 465 доларів 27 центів США. Період прострочення банком виплати заборгованості з 12 липня 2015 року до 01 травня 2016 року становить 294 дні, отже відсотки за несплаченим залишком депозиту за прострочений період складають 435 доларів 20 центів США, 3% річних - 107 доларів 90 центів США, а всього за вказаним депозитним договором до сплати належить 5 008 доларів 37 центів США. Крім того, такими діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у 10 000 грн. Посилаючись на ці обставини, просила задовольнити позов.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 про повернення залишку валютного депозитного вкладу та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що судом неповно, необ'єктивно та несправедливо розглянута справа.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 30.12.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір № 328823/12963/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Згідно п. 1 Договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_1 у сумі 500 доларів США строком з 30.12.2013 р. по 04.01.2015 р. Згідно п. 2 Договору процентна ставка становить 11,10% річних.

Внесення позивачкою грошових коштів відповідно до вказаного договору підтверджується квитанцією № 1 від 30.12.2013 р. на суму 500 доларів США (а.с. 5, 6).

07.02.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір № 328823/3676/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в національній валюті. Згідно п. 1 Договору вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_2 у сумі 48729,26 гривень строком з 07.02.2014 р. по 12.02.2015 р. Згідно п. 2 Договору процентна ставка становить 21,50% річних.

Внесення позивачкою грошових коштів відповідно до вказаного договору підтверджується квитанцією № 1 від 07.02.2014 р. на суму 48729,26 гривень (а.с. 7, 10).

ОСОБА_2 за договором № 328823/3676/370-14 від 07.02.2014 року було частково повернуто грошові кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 12.02.2015 р. на суму 3000 гривень та заявою про видачу готівки № 1 від 17.02.2015 р. на суму 1000 гривень (а.с. 11).

На залишок суми за договором № 328823/3676/370-14 від 07.02.2014 в розмірі 38729,26 гривень позивачка з банком уклала договір від 12.02.2015 р. № 328823/126028/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті на суму 38729,26 гривень (а.с. 8 - 9, 10).

07.07.2014 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір № 328823/55001/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті на суму 9293,23 доларів США на строк з 07.07.2014 р. до 12.07.2015 р. Згідно п. 2 Договору процентна ставка становить 12,10% річних.

Внесення позивачкою грошових коштів відповідно до вказаного договору підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 07.07.2014 р. на суму 9293,23 доларів США (а.с. 12, 12 зв.).

06.01.2015 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір № 328823/114048/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті на суму 34731,32 гривень на строк з 06.01.2015 р. до 11.01.2016 р. Згідно п. 2 Договору процентна ставка становить 25,50% річних.

Внесення позивачкою грошових коштів відповідно до вказаного договору підтверджується меморіальним ордером № 15979994 від 06.01.2015 р. на суму 34731,32 гривень (а.с. 14, 15).

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 18 грудня 2015 року № 230 та розпочато процедуру ліквідації банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

ОСОБА_2 була включена до переліку вкладників, які мають можливість отримати гарантовані Фондом 200000,00 гривень та згідно ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачці через банк «Південний» було виплачено 200000 гривень.

Також позивачкою 21.01.2016 р. уповноваженій особі Фонду заявлено кредиторську вимогу до АТ «Банк «Фінанси та кредит» на суму 4224,05 доларів США.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про повернення залишку валютного депозитного вкладу та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка повністю отримала гарантовану Фондом суму відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000 гривень, а стягнення моральної шкоди, не передбачено, як договорами, що укладені між сторонами, так і нормами чинного законодавства за вказаними правовідносинами.

Також суд прийшов до обґрунтованого висновку, що сторонами в спірних правовідносинах є ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», тобто правовідносин між позивачкою та ОСОБА_3 не виникло, а тому суд відмовив в задоволені позовних вимог заявлених до ОСОБА_3 на законних підставах.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2про те, що суд приймаючи рішення не звернув уваги на те, що вона до Фонду претензій не мала, так як договорів з ним вона не укладала, а звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3, як власника банку про повернення залишку валютного депозитного вкладу та моральної шкоди, оскільки в неї було на це право, однак суд прийняв до участі у справі третю особу представника Фонду, якого вона в позові не зазначила як можливого учасника процесу, який представляє інтереси ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визнано неплатоспроможним. Також Постановою Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 18 грудня 2015 року № 230 та розпочато процедуру ліквідації банку, тобто з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку, а тому представник Банку в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб приймав участь у розгляді справи на законних підставах.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець