Cправа №517/180/17 н/п2/517/112/2017

РІШЕННЯ І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2017 року смт.Захарівка Фрунзівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Гончар І.В.
при секретарі Мельниченко Я.С.
за участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідавіда ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно, суд -
В С Т А Н О В И В:
Позивач у квітні 2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив 08 червня 2017 року та у якому просить встановити факт того, що він постійно проживав у місті ОСОБА_4 за адресою вулиця ОСОБА_5 б. 43 кв. 8 разом з ОСОБА_6 на день його смерті, яка настала 14 грудня 2005 року за тією ж адресою; а також просить визнати за ним за заповітом батька ОСОБА_6, померлого 14 грудня 2005 року у місті ОСОБА_4, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196321, виданого 19 серпня 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією на підставі власного розпорядження від 19 серпня 1996 року № 326/96 та зареєстрованого 19 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батько у 2002 році склав на його користь заповіт на вказану земельну частку (пай) і він вважається таким, що прийняв цю спадщину, оскільки постійно проживав з батьком на день його смерті.
Оскільки, він з батьком були зареєстровані за різними адресами місця проживання то постановою від 23 лютого 2017 року ОСОБА_7, державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно його батька.
Відповідачка ОСОБА_3 є донькою його брата, що помер раніше батька, і за правом представлення є спадкоємцем за законом першої черги, проте вказаної спадщини не приймала.
У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідачка ОСОБА_3 позов визнала повністю і пояснила, що дійсно спадкодавець постійно проживав у позивача до дня своєї смерті і вона не заперечує проти визнання за позивачем права на належну спадкодавцю земельну частку (пай).
Представник Новозаріцької сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій позовні вимоги визнає повністю.
Вислухавши сторони та представника позивача, допитавши свідків та дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису, складеного 15 грудня 2005 року Новозаріцькою сільською радою Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_6 помер 14 грудня 2005 року в місті Одесі Одеської області за адресою вулиця ОСОБА_5 б. 43 кв. 8.
Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196321, виданого 19 серпня 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження від 19 серпня 1996 року № 326/96 та зареєстрованого 19 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321, спадкодавець мав право на земельну частку (пай) у землі яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Вказана обставина підтверджена також витягом із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та довідкою відділу Держгеокадастру у Фрунзівському районі Одеської області від 22.03.2017 року № 29-1527-0.1-395/2-17, згідно з якою нормативна грошова оцінка цієї частки (паю) станом на день видачі довідки складає 191 310,16 грн..
За заповітом ОСОБА_6 посвідченим 21 листопада 2002 року за реєстром № 13 секретарем Новозаріцької сільської ради Фрунзівського району Одеської області, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196321, виданий КСП «Перемога» Фрунзівського району Одеської області 19 серпня 1996 року на підставі рішення № 326/96 Фрунзівської адміністрації від 19 серпня 1996 року розміром 8,77 кадастрових гектарів вартістю земельної частки паю два мільярда двісті сімдесят один мільйон триста вісімдесят шість тисяч крб., на випадок своєї смерті він заповідав ОСОБА_1.
Вказаний заповіт за життя спадкодавця ОСОБА_6 не був змінений або скасований.
Відповідно до свідоцтва про народження позивача, виданого на підставі запису за № 28 складеного 02 липня 1961 року Перехрестівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець був його батьком.
Щодо родинних відносин відповідачки ОСОБА_3 судом досліджені наступні документи:
- свідоцтво про народження ОСОБА_8 видане на підставі запису за № 1341 складеного 25 серпня 1978 року Іллічівським ЗАГС м. Одеси, у якому її батьком вказаний ОСОБА_9;
- відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 148 складеного 22 березня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, своє родове прізвище ОСОБА_9 вона змінила на ОСОБА_10 після одруження зі ОСОБА_10;
- згідно свідоцтва про одруження з ОСОБА_11, зареєстрованого записом за № 548 складеним 06 липня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, вона змінила своє прізвище зі ОСОБА_10 на ОСОБА_11;
- у свідоцтві про народження її батька ОСОБА_9, виданому на підставі запису за № 9 складеного 28 березня 1956 року Бирносівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, спадкодавець вказаний його батьком;
- відповідно до свідоцтва про смерть, виданого за актовим записом складеним 03 червня 1983 року Жовтневим ЗАГС міста ОСОБА_4, ОСОБА_9 помер 01 червня 1983 року в місті ОСОБА_4. За довідками Новозаріцької сільської ради Захарівського району Одеської області та дільниці № 4 ДП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради, спадкодавець за погосподарськими книгами по селу Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області був зареєстрований у цьому населеному пункті, а фактично у звязку з поганим станом його здоровя з 2002 року і по день своєї смерті постійно проживав з позивачем у місті ОСОБА_4 за адресою вулиця ОСОБА_5 б. 43 кв. 8.
У паспорті позивача КМ 377548 виданому 30 січня 2006 року Хмельницьким ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, вказана адреса зазначена, як зареєстроване місце проживання позивача у період з 21 вересня 2005 по 19 листопада 2010 року. У паспорті наявні відмітки про перебування позивача у шлюбі зі ОСОБА_4 з 25.09.2004 року по 26.01.2010 року.
За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, заповіт щодо майна спадкодавця не посвідчувався, спадкоємці із заявами про прийняття його спадщини або відмову від неї не звертались, спадкова справа не відкривалась, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Постановою від 23 лютого 2017 року ОСОБА_7, державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно його батька ОСОБА_6, який помер 14 грудня 2005 року у звязку з відсутністю відомостей про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Допитані у судовому засіданні свідки надали суду наступні свідчення:
ОСОБА_4, у паспорті якої наявна відмітка про реєстрацію з 11.01.2002 року місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 43 кв. 8, пояснила, що з 2002 року за вказаною адресою стала проживати з позивачем однією сімєю і з цього часу вони забрали до себе із села Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області батька позивача ОСОБА_6, який постійно проживав з ними до своєї смерті у 2005 році.
ОСОБА_12, у паспорті якої наявна відмітка про реєстрацію з 05.09.2001 року місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 43 кв. 12а, пояснила, що з 2002 року особисто знала своїх сусідів у розташованій навпроти квартирі № 8 ОСОБА_4 та позивача, як її колишнього чоловіка, з якими з цього ж часу і до дня своєї смерті постійно проживав батько позивача ОСОБА_6.
Згідно приписів статей 1217, 1223, 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК), спадкування здійснюється за заповітом або за законом у разі відсутності заповіту і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно положень частини 1 статті 1264 ЦК, внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1241 ЦК визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Статтею 1268 ЦК визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
На підставі досліджених доказів, достовірність яких сторонами не заперечується, та описаних вище положень законодавства суд приходить до висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_6, прийняв його спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) та набув право на неї, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказаний факт визнаний відповідачами, а також підтверджений відмітками у паспорті позивача і описаними довідками щодо фактичного місця проживання спадкодавця, а також показаннями свідків.
Щодо прав відповідачки ОСОБА_3 на це спадкове майно, то воно у неї відсутнє, оскільки вона не має право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту,бо була повнолітньою і працездатною на час відкриття спадщини, а також не приймала цю спадщину бо не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не зверталась до нотаріуса із заявою про її прийняття.
Керуючись ст.ст. 1217,1223,1241,1261,1264,1268 ЦК України, ст.ст.10,11, 74,88 209,212,214-215 ЦПК України, суд-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Встановити факт того, що ОСОБА_1, який народився 29 травня 1961 року в с. Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, постійно проживав у м.Одеса за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_6 на день його смерті, яка настала 14 грудня 2005 року у м.Одесі за адресою АДРЕСА_2. Визначити, за ОСОБА_1, який народився 29 травня 1961 року в с. Новозаріцьке Фрунзівського району Одеської області, ідентифікаційний номер:НОМЕР_1, за заповітом батька ОСОБА_6, померлого 14 грудня 2005 року у м.Одесі, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Перемога" розміром 8, 77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі ( на місцевості), та належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0196321, виданого 19 серпня 1996 року Фрунзівською районною державною адміністрацією на підставі власного розпорядження від 19 серпня 1996 року № 326/96 та зареєстрованого 19 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай) за № 321.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. СУДДЯ: