Справа №577/993/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/946/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

06 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, був укладений договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31.01.2017 року становить 30687,71 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 1446,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23544,28 грн., заборгованості за пенею та комісією 3758,98 грн., штрафу 500 грн. (фіксована частина), штрафу 1437,51 грн. (процентна складова).

Рішенням суду від 25 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30687,71 коп. заборгованості за кредитним договором та 1600 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості відповідачем був здійснений 12.06.2014 року, то строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з порушенням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1500 грн. на платіжну карту (а. с. 6).

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 31 січня 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_3 перед банком становив 30687,71 грн.: кредит в сумі 1446,94 грн., проценти за користування кредитними коштами 23544,28 грн., пеня та комісія 3758,98 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 1437,51 грн. (процентна складова) (а. с. 3).

Відповідно до витягу з програмного комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» з інформацією про всі видані на імя ОСОБА_3 платіжні карти, строк дії двох із них до березня 2016 року, і однієї- до червня 2016 року (а. с. 89). Вказана інформація відповідачем та його представником належними доказами не спростована.

Враховуючи, що повернути кредит в повному обсязі відповідач повинен був до останнього дня строку дії платіжної карти, не можна погодитись з твердженнями представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

А тому на підставі ст. ст. 526, 527, 1049, 1054 ЦК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1446,94 грн.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку.

Проте витяг з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт «Універсальна» та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Крім того в анкеті-заяві, яку підписав ОСОБА_3, зазначено, що при оформленні платіжної картки «Кредитка Універсальна» або карти Gold Памятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування отримав і ознайомився з її змістом під розписку (а. с. 6). Проте документ, який би засвідчував отримання відповідачем під підпис Памятки, яка містить тарифи і основні умови кредитування, позивачем суду також не надано.

З розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що за користування кредитом, з дня укладення договору, відповідачу нараховувались проценти у розмірі 20,40 %. 01 вересня 2014 року проценти в односторонньому порядку були збільшені банком до 34,80 % , а з 01 квітня 2015 року до 43,20 %.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача визнала ту обставину, що нарахування процентів у розмірі 20,40 % було відомо ОСОБА_3 та він визнає цей розмір, але не згоден з подальшим підвищенням розміру процентів.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Підвищення розміру процентів представник позивача обґрунтовує Умовами і правилами надання банківських послуг, які, як вже зазначалося відповідач не підписував, а також відповідними наказами правління ПАТ КБ «ПриватБанк», з якими відповідача також не було ознайомлено. Тобто підвищення процентної ставки банком було здійснено без дотримання вимог ст. 1056-1 ЦК України.

Враховуючи зазначені обставини, розмір процентів, у даному випадку, має обраховуватися із процентної ставки 20,40 % річних, яка узгоджена сторонами. Відповідно до розрахунку, наданого суду апеляційної інстанції представником позивача, заборгованість за процентами, виходячи з їх розміру 20,40 % складає 1350,68 гривень.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 пені та комісії, штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процентна складова), то його слід визнати безпідставним, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, судом не було враховано, що згідно довідки МСЕК ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Згідно розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (пункт 35), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 2797,62 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1446,94 гривень та заборгованості по процентам в сумі 1350,68 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. п. 3, 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2797,62 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1446,94 гривень та заборгованості по процентам в сумі 1350,68 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -