Справа № 645/2329/17
Провадження № 2/645/1600/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила та просила визнати за нею право власності на житловий будинок по вул. Танковій б.111-А в м. Харкові, загальною площею 275,1 кв.м. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 06.09.2010 року нею було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯЛ №206678) загальною площею 0,0811 га, кадастровий номер №:05:035:0002 за адресою: м. Харків, вул. Танкова, б.111- ОСОБА_2 призначення земельної ділянки було надано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На зазначеній ділянці в 2011 році позивач самочинно збудував будинок загальною площею 275,1 кв.м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, з початку будівництва жодних заяв, претензій, скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Після завершення будівництва ФОП 20.04.2017 р. був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків, вул. Танкова, 111 А. ОСОБА_1 в квітні 2017 р. ТОВ «Харківреконструкція» було видано технічний висновок про стан основних будівельних конструкцій, можливості зберігання і майбутньої експлуатації житлового будинку літ. «А-2» і гаража літ «Б» по вул. Танковій, 111 «А» в м. Харкові, у якому зазначено, що будівельна готовність обєкта дорівнює 80%, але без урахування оздоблювальних робіт. Отже, немає перешкод для подальшої експлуатації житлового будинку літ «А-2» та гаража «Б» по вул. Танковій, 111 «А» в м. Харкові, що потрібно узаконити у встановленому порядку. Позивач 16.08.2016 року звернувся до Харківської міської ради, у зверненні позивач просив скоригувати зонування житлової забудови на Ж1 (присадибна забудова). Позивач отримав відповідь від Харківської міської ради №К-5-35034/1-16.08-39 від 05.09.2016 р. в якій зазначено, що відповідно до Генерального плану м. Харкова, затверджений рішенням сесії ХМР від 29.12.2004 р. №246/04 зі змінами та доповненнями, затвердженим рішенням сесії Харківської міської ради від 27.02.2013 року №1023/13, земельна ділянка, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «А» розташована в зоні реконструкції, але пропозиція не врахована на підставі ст. 18 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» внесення змін до плану зонування території допускається при умові їх відповідності генеральному плану населеному пункту. Посилаючись на ч.4 ст.18 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 328, 375, ч.1 ст. 376 ЦК України позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок по вул. Танковій б.111-А в м. Харкові, загальною площею 275,1 кв.м.

Представник позивача, ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності у судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також зазначила, що на початку будівництва вони звертались до Харківської міської ради з заявами про розробку проекту будівництва, але від них вимагали багато документів, тому вони почали будівництво за відсутністю необхідних документів. До звернення з позовною заявою представник позивача також у усній формі зверталась до Інспекції державного архітектурно будівельного контролю, де їй порадили звернутись до суду.

Представник Харківської міської ради ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надала заперечення на позовну заяву, згідно яких представник відповідача зазначила, що особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції встановленої законом. Інспекції державного архітектурно будівельного контролю є єдиним органом державної влади уповноваженим на встановлення факту готовності обєкта до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчені будівництвом обєкти. Прийняття в експлуатацію обєктів проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації або на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифікату. Вимогами діючого законодавства передбачений певний порядок набуття права власності на право на виконання будівельних робіт та введення обєкта в експлуатацію у встановленому законом порядку, однак задоволення позовної вимоги про визнання права власності буде таким, що направлено не на визнання права власності як такого, а на незаконне, в обхід встановленого порядку узаконення самочинно збудованого майна. Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Доказів про наявність у позивача прав власності та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва обєкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до позовної заяви не долучено. За загальним правилом особа, яка здійснила таке будівництво не набуває право власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання, що були використані в процесі будівництва. Крім цього, позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів таким чином, його право не можна визнавати порушеним. Позивач не зазначив, яким чином його права та охоронювані законом інтереси порушені, оспорені чи не визнані відповідачем. При проведенні будівельних робіт позивачем порушені нормативно правові акти: ДБН А.2.2-3-2012, ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», ст. 34, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 5, 16 ЗУ «Про основи містобудування». Отже, позивач звернувся до суду з позовом, який направлений не на визнання права власності як такого, а на незаконне, в обхід встановленого порядку узаконення самочинно збудованого майна. Також, передумовою для виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію. Позивач свідомо не виконав вимог ч.2 ст. 331 ЦК України та звернувся до суду з метою узаконити самочинно збудоване майно в обхід встановленого порядку. Інспекція державного архітектурно будівельного контролю є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєкти. Також представник відповідача посилався на те, що визнання права власності на самочинно збудовані обєкти нерухомого майна судом (в обхід встановленого порядку) призведе до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади м. Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об*єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об*єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об*єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2, 3 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як вбачається з наданих документів, 17 серпня 2010 року позивачем був отриманий держаний акт на земельну ділянку № 206678 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно державного акту були встановлені обмеженні щодо використання земельної ділянки заборона на зміну цільового використання та заборона будівництва обєктів.

Відповідно до пояснень представника позивача на зазначеній земельній ділянці позивачем був побудований житловий будинок літ. «А-2» і гараж літ. «Б» по вул. Танковій, 111- А в м. Харкові

В судовому засіданні вивчався технічний висновок про стан основних будівельних конструкцій, можливості збереження і подальшої експлуатації житлового будинку літ. «А-2» і гаража літ. «Б» по вул. Танковій, 111-А в м. Харкові, виготовлений ТОВ «Харківреконструкція» в квітні 2017 року, відповідно до висновків якого житловий будинок літ. «А-2» з вбудованим гаражем літ. «Б» розміщений на території земельної ділянки №111 «А» по вул. Танковій в Немишлянському районі м. Харкова. Житловий будинок літ. «А-2», 2-х поверховий, має Г- образну конфігурацію з розмірами сторін в плані 11,50 м х 17,70 х 3,70 м. Гараж літ. «Б» - прямокутної конфігурації (7,80х9,50 м. за зовнішніми замірами.) На момент обстеження всі основні будівельні конструкції житлового будинку літ. «А-2» і гаража літ. «Б» видимих деформацій не мають, відповідають умовам міцності та стійкості. По несучій здатності і експлуатаційним властивостям основні будівельні конструкції влаштованих житлового будинку літ. «А-2» і гаража літ. «Б» відносяться до стану ІІ - задовільний. За станом несучих і огороджувальних конструкцій будівлі відносяться до ІІ категорії придатні для нормальної експлуатації. Будівельна готовність обєкту - 80 % . Подальшу експлуатацію житлового будинку літ. «А-2» і гаража літ. «Б» по вул. Танковій, 111-А в м. Харкові узаконити у встановленому порядку. (а.с.27).

16 серпня 2016 року позивач зверталась до голови Харківської міської ради з заявою в якої зазначила, що у звязку з збереженням самовільно недобудованого житлового будинку по вул.. Танковій, 111-А, на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, вона просила скорегувати занінг с Ж.З житлова побудова на Ж1-присадибна ділянка.

В судовому засіданні вивчалась відповідь Виконавчого комітету Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради № К-5-35034/1-16.08-39 від 05.09.2016 року, відповідно до якої, на виконання Програми з реалізації рішення Генерального плану м. Харкова до 2016 року, затвердженої рішенням сесії Харківської міської ради від 29.12.2004 р. № 249/04 зі змінами та доповненнями, 13.06.2016 р. ТОВ «Фірма Сатор» наданий на розгляд проект внесення змін в План зонування території м. Харкова. У відповідності з вищевказаним проектом вказана земельна ділянка розташована в жилій зоні, в підзоні змішаної багатоквартирної жилої забудови та суспільної забудови. У відповідності зі ст. 18 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» внесення змін в план зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. У відповідності з генеральним планом м. Харкова, затвердженим рішенням сесії Харківської міської ради від 23.06.2004 р. №89/04, зі змінами, затвердженими рішенням сесії Харківської міської ради від 27.02.2013 р. №1023/13, земельна ділянка за адресою: вул. Танкова -111 А розташована в зоні реконструкції. Враховуючи вищевикладене, пропозиція позивача не врахована на підставі ст. 18 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.29-30)

Тобто вказана земельна ділянка не була надана позивачеві під уже збудоване нерухоме майно, у звязку з чим посилання позивача на ч. 3 ст. 376 ЦК України як правову підставу визнання права власності, - є необгрунтованим.

Статтею 31 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" та статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Згідно розяснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію обєктів проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником Декларації про готовність обєкту до експлуатації або на підставі акта готовності обєкту до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифікату.

Відповідно до п. 49 Постанови КМУ № 868 від 17.10.2013 р. «Про затвердження порядку державної реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 р., є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законом порядку.

За змістом ст.. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у певному порядку.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-225 цс/14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов*язковою для застосування судами.

Також суд зазначає, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Матеріали справи не містять даних, що свідчать про звернення ОСОБА_1 до компетентних органів з приводу прийняття в експлуатацію здійсненого будівництва та відмови їй у задоволенні звернення з такого питання.

Зазначивши Харківську міську раду відповідачем, всупереч вимогам ст. 15 ЦПК України, у своєму позові ОСОБА_1 не зазначила, яким чином її права та охоронювані законом інтереси порушені, оспорені чи не визнані відповідачем.

Оскільки позивач не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, його право не можна визнати порушеним.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні та не заперечується представником позивача по справі, будівництво будинку відбувалось без затвердженого проекту та незакінчений будівництвом житловий будинок не було прийнято до експлуатації у відповідності до встановленого порядку.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.. 88-89 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 89, 209, 213-215, 218 ЦПК України, , суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ