Справа № 452/2716/16 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/1514/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф.Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ППА «Озиминська» Дяківа В.Б., представника апелянта ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства агрофірми «Озиминська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 17 лютого 2016 року між ОСОБА_5 та приватним підприємством агрофірмою «Озиминська». Визнано за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, а саме: корівник загальною площею 1118,4 кв.м. вартістю 82244,00 грн., який знаходиться на АДРЕСА_1 навіс, загальною площею 680,4 кв.м, вартістю 34619,00 грн., що знаходиться по вул. АДРЕСА_1; будівлю водної свердловини, загальною площею 5,1 кв. м, вартістю 1488,00 грн., що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 2,0 кв.м, вартістю 4842,42 грн., що знаходиться по АДРЕСА_1

Рішення суду оскаржив голова Дублянської селищної ради Когут Р.Д. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та ухваленим з неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу, що рішення суду безпосередньо впливає на права Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області в частині прав на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, оскільки відповідно до вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України право власності чи право користування земельною ділянкою переходить до особи, яка набула право власності на будинок чи споруду, яка на ній розташована. Стверджує, що суд порущив вимоги процесуального права щодо належності та допустимості доказів, зокрема, не встановив чи належить відповідачу на праві власності приміщення, які є предметом договору купівлі-продажу від 17.02.2016 року, що є неприпустимим у такій категорії справ. Звертає увагу, що відповідно до вимог процесуального законодавства та практики Європейського суду з прав людини, рішення має бути вмотивованим, однак в порушення цього судом не наведено мотивів на спростування думки представника апелянта щодо відсутності права власності у відповідача на приміщення які є предметом договору купівлі - продажу. Під час прозгляду справи судом не з'ясовано хто є власником об'єктів нерухомості, які є предметом вказаної справи, чим порушено вимоги ч.4 ст.174 ЦПК України. Звертає увагу, що рішення суду не містить посилань на норми матеріального права на підставі яких позов задоволено. Крім цього, зазначає, що судом не встановлено, яким чином відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, такі обставини не доведені жодними належними та дупустими доказами, висновок суду про те, що грошові кошти за договором були дійсно передані відповідачу грунтуються лише на усних поясненнях позивача, а тому можна дійти висновку, що рішення грунтується виключно на припущеннях. Крім цього, судом не враховано вимоги ст.334 ЦК України ,якою передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації, а відтак відсутні підстави для визнання права власності на нерухоме майно у судовому порядку. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ППА «Озиминська» Дяківа В.Б., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України( далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами статті 4 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 16 Цивільного кодексу України (Далі- ЦК) передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів осіб. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_5 звернулася в суд до ППА «Озиминська» про визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 17 лютого 2016 року між нею та ППА «Озиминська» та визнання за нею права власності на нерухоме майно, а саме:

-корівник загальною площею 1118,4 кв.м.;

-навіс загальною площею 680,4 кв.м;

-будівлю водної свердловини загальною площею 5,1 кв.м;

-башню Рожновського загальною площею 2,0 кв.м.

Зазначені вище об»єкти знаходяться у с.Велика Озимина Самбірського району Львівської області.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 17.02.2016 року між нею та відповідачем було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу зазначеного вище нерухомого майна, який підлягав нотаріальному посвідченню не пізніше 17.05.2016 року та всі витрати за посвідчення договору несе ППА «Озиминська».

Вартість нерухомого майна в сумі 17 320,00 грн. повністю оплачена позивачем ОСОБА_5 Позивачем також зібрано, виготовлено та оплачено технічну документацію на об»єкти, які зазначені у договорі, проведена та оплачена експертна оцінка. Згідно експертної оцінки ринкова вартість нежитлових приміщень становить: корівника - 82 224,00 грн; навісу-34 619,00 грн; будівлі водної свердловини-1 488,00 грн; башня Рожновського -487242 грн.

В цей же день сторонами було підписано акт приймання-передачі нерухомого майна. ( а.с.13).

Незважаючи на нодноразові звернення до відповідача щодо необхідності нотаріального посвідчення договору, відповідач відмовив їй, надіславши письмову відповідь у якій зазначив, що спірні об»єкти нерухомого майна він має намір використовувати для здійснення ефективної підприємницької діяльності ППА «Озиминська» у майбутньому. ( а.с.15-18).

Так як у договорі були відображені всі істотні умови по яких сторони дійшли згоди, відбулося часткове виконання договору, позивачкою понесені витрати на виготовлення експертних висновків, на виготовлення технічної документаці, на оплату за придбані об»єкти вважала, що її право порушено.

Іншого способу як захист свого права у судовому порядку через визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на придбані об'єкти не вбачала.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того відповідач по справі та 3-я особа ФГ «Катрина» визнали позов повністю.

Відповідно до статті 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови щодо предмета договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи встановлені у справі обставини, що сторони у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, досягли згоди всіх істотних умов цього договору, відбулося його часткове виконання, однак після спливу обумовленого сторонами у договорі терміну, відповідач ухилявся від взятих на себе зобов»язань щодо нотаріального посвідчення укладеного договору та здійснення пов»язаних з цим витрат про що повідомив позивача письмово, суд першої інстанції, виходячи із змісту статі 220 ЦК України, дійшов висновку про наявність законних підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 17 лютого 2016 року між ОСОБА_5 та ППА «Озиминська».

Із доводів апеляційної скарги 3-ої особи Дублянської селищної ради Самбірського району не вбачається порушення її прав. Дублянська селищна рада немає жодного відношення до ППА «Озиминська» та відчужених нею об»єктів нерухомого майна.

Відчужені об»єкти нерухомого майна ППА «Озиминська» належали останньому на праві власності як правонаступнику колективного сільськогосподаського підприємства «Озиминське» про що значиться у Статуті відповідача, зареєстрованому у Самбірській РДА за № 127 від 18.02.2000 року, у протоколі загальних зборів членів КСП «Озиминське» №1 від 14.01.2000 року та у Списку основних засобів, виділених для погашення боргів по ППА «Озиминська» станом на 01.04.2001 року ( знаходяться при матеріалах справи), які в силу чинної на цей період часу норми пункту 7 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП та їх документального посвідчення, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14.03.2001 року є правовстановлюючими документами у відповідача на відчужене позивачу майно.

Із довідки ППА «Озиминська» №18-08/16 від 18 серпя 2016 року вбачається, що зазначені спірні об»єкти нерухомого майна перебувають на балансі відповідача.

Частинами 6 та 7 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов»язки колишнього підприємства.

У разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам.

Отже, за наведених обставин в результаті реорганізації КСП «Озиминське» у ППА «Озиминська» відповідно до ч.6 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарьке підприємство» відповідачу як правонаступнику спірні об»єкти нерухомого майна належать на праві власності з 2000 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про неоплату придбаних об»єктів позивачем ОСОБА_5 наведене спростовується квитанцією №1 до прибуткового касового ордера від 17.05.2016 року, яка є в матеріалах справи. ( а.с.14).

Не можна вважати порушенням прав Дублянської селищної ради знаходження об»єктів нерухомого майна, що відчужені позивачу, на земельній ділянці під спірними спорудами. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 загальною площею 5,8200 га та така знаходиться в межах населенного пункту АДРЕСА_1

Згідно Договору оренди землі від 01.02.2016 року укладеного на п»ять років між Дублянською селищною радою та ФГ «Катрина» вбачається, що земельна ділянка на яку посилається апелянт у апеляційній скарзі та на якій розміщені спірні об»єкти нерухомості знаходиться в оренді. Вартість орендної плати 145041 грн. в рік, яку орендар ФГ «Катрина» вносить рівними частками раз в місяць. ( Договір оренди додано до справи). Колегія суддів зазначає, що земельна ділянка не є предметом спору у даній справі, належним землекористувачем земельної ділянки є ФГ «Катрина», Дублянська селищна рада отримує орендну плату, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення прав, які можуть виникнути в майбутньому є припущеннями.

Відповідно до статті 60 ЦПК кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Подаючи апеляційну скаргу, Дублянська селищна рада Самбірського району не надала суду жодних доказів на порушення свого права, а скоріш за все мала намір отримати інформацію щодо наявності правовстановлюючих документів на укладення договору купівлі-продажу продавцем.

Відповідно до статті 308 ЦПК Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сил из моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримнальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота