Справа № 310/3125/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів,

встановив:

Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів, мотивуючи свої вимоги наступним. Згідно протоколу від 05 березня 2012 року № 190 ОСОБА_1 з 01 березня 2012 року призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 5 361,12 грн. Розпорядженням від 05 січня 2015 року № 191298 відповідачці призначено довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді, в розмірі 1 644,00 грн., але згідно ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір такого утримання повинен бути 70 %. При формуванні розпорядження на призначення відповідачці грошового утримання судді у відставці внаслідок некоректного застосування програмного комплексу АСОПД-КОМТЕХ (автоматизованої системи обробки пенсійної документації) помилково відображений відсоток грошового забезпечення на дату здійснення нарахування (вказано 90 % замість 70 %), що не відповідає вищенаведеній нормі Закону. Внаслідок зазначеної програмної (лічильної) помилки за період з 29 грудня 2014 року по 28 лютого 2015 року виникла переплата пенсії в сумі 6 480,16 грн., переплата податку фізичної особи становить 1 1256,64 грн., військового збору 54,81 грн. З березня 2015 року довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 приведено у відповідність до законодавства. Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплачені надміру суми пенсій можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку. На підставі наведеної норми та ст. 1215 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_1 переплату довічного грошового утримання (з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) за період з 29 грудня 2014 року по 28 лютого 2015 року в сумі 6 480,16 грн.

Відповідачка позовні вимоги не визнала з наступних підстав. З січня 1993 року по грудень 2014 року вона працювала суддею, з березня 2012 року отримувала пенсію за віком, а з 25 грудня 2014 року пішла у відставку, після чого надала позивачу пакет документів для призначення довічного грошового утримання судді у відставці. В телефонному режимі їй повідомили, що розмір її грошового утримання було встановлено 90 % грошового утримання судді. В січні та лютому 2015 року відповідачка отримувала ще пенсію за віком. Отримавши у березні 2015 року грошове утримання, вона зробила висновок, що сума виплати є меншою, ніж належить до сплати, тому письмово звернулась до УПФУ із заявою про розяснення нарахування їй суми. На вказаний запит ОСОБА_1 отримала відповідь, що відповідно до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зі мінами, внесеними рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року по справі № 3-рп/2013, щомісячне грошове утримання їй нараховане в розмірі 90 % грошового утримання, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Жодного посилання на технічну помилку у вказаній відповіді позивачем зазначено не було. 10 травня 2017 року в телефонному режимі посадова особа позивача повідомила про наявність суми переплати їй пенсії та запропонувала повернути вказану суму. ОСОБА_1 відмовила і звернулась до управління ПФУ з письмовою заявою з проханням повідомити період виникнення переплати. Згідно наданої на її звернення відповіді, позивач вже не посилався на рішення КСУ, але зазначив про наявність програмної (лічильної) помилки, внаслідок якої і виникла вказана в позові переплата. Відповідно до ст. 1215 ЦК України підставою для повернення зайво сплаченої суми пенсії є лічильна помилка та недобросовісність набувача грошових коштів. В даному випадку відбулась добровільна виплата, з урахуванням матеріалів справ з боку відповідачки відсутня її недобросовісність, а позивачем не надано доказів наявності лічильної помилки. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Бердянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізької області.

У відповідності із листом УПФУ в м. Бердянську та Бердянському районі від 18 березня 2015 року № 33/В-43, з 29 грудня 2014 року відповідачці призначено щомісячне довічне грошове утримання суддів згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зі мінами, внесеними рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року по справі № 3-рп/2013, в розмірі 90 % грошового утримання, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Як зазначено у вказаному листі, з 01 березня 2015 року щомісячне грошове утримання нараховується у розмірі 70 % грошового утримання, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Листом від 26 травня 2017 року № 86/В-4 позивач повідомив ОСОБА_1, що при формуванні розпорядження про призначення довічного грошового утримання програмним комплексом помилково відображений відсоток грошового утримання на дату призначення (замість 70 % вказано 90%), внаслідок вищезазначеної програмної (лічильної) помилки виникла переплата пенсії в сумі 6 480,16 грн. за період з 29 грудня 2014 року по 28 лютого 2015 року. З березня 2015 року довічне грошове утримання судді у відставці приведено у відповідність до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сімї тощо.

Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Згідно із ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобовязана повернути потерпілому це майно.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Неправильне застосування позивачем норм матеріального права при призначенні і нарахуванні ОСОБА_1 пільгової пенсії не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останньої переплати пенсійних виплат.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Вирішуючи спір, суд оцінює докази по справі та дає їм належну оцінку у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також враховує обставини справи.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

На підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідачки, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, а також доказів того, що управлінням ПФУ при призначенні пенсії ОСОБА_1 було допущено саме арифметичну (лічильну) помилку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3