Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/210/17
Провадження № 2/280/339/17
05 липня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Щербаченко І. В.,
за участі секретаря судового засідання Бондаренко Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Строк повернення позики встановлено до 22.03.2014 включно.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом з тим ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі за № 6-1672цс16.
Положеннями пункту 3.2 договору визначено, що позика повертається у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів у національній валюті, що є еквівалентом 6250 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату повернення позики.
Звертаючись з позовом, позивач просив стягнути з відповідача 6250 доларів США, що на час предявлення позову становить 168907,50 гривень.
Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Враховуючи, що п.п. 1.1, 3.1 договору позики є таким, що викладений у відповідності до вимог ст. ст. 536, 1048 Цивільного кодексу України, сторони при підписанні договору погодились із його умовами щодо еквіваленту грошового зобов'язання вираженого в національній валюті до долару США.
Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1689,07 гривень та витрат на розміщення оголошення у засобах масової інформації у розмірі 370 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 158, 209, 212-215, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, заборгованість за договором позики №1 від 22 лютого 2014 року у розмірі 162608 (сто шістдесят дві тисячі шістсот вісім) гривень 53 копійки, що еквівалентно 6250 доларам США.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, понесені судові витрати у розмірі 2059 (дві тисячі пятдесят девять) гривень 07 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.В. Щербаченко