Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2585/16-ц

номер провадження 2/695/146/17

29 червня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на догляд та поховання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на догляд та поховання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 січня 2014 року помер ОСОБА_3, який за свого життя дуже хворів та потребував сторонньої допомоги. Постільки його дочка, відповідач по справі, ОСОБА_2 мешкає та працює в іншому місті ніж жив її батько, а саме в м. Золотоноша, то відповідно постійно знаходитися в м. Сміла та доглядати за батьком вона не мала можливості. Нікого з соціальних працівників задля догляду за престарілим батьком відповідачка не наймала, тому вона, як голова квартального комітету та сусідка померлого, здійснювала догляд за ним, за що він обіцяв повернути їй кошти, витрачені на його утримання.

Доглядаючи з ОСОБА_3 позивач купувала йому продукти харчування та господарські товари, готувала їжу, прала білизну та одяг, прибирала в будинку, купувала дрова, а коли він був влаштований в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», то вона відувала його та купувала йому ліки.

За час догляду за ОСОБА_3 позивачем було придбано за свій рахунок ліки на суму 680 грн. 15 коп., продукти харчування та господарські товари на суму 983 грн. 80 коп., дрова на суму 1400 грн. 00 коп.

Після смерті ОСОБА_3, позивач замовила в Смілянському комунальному підприємстві «Комунальник» організацію та проведення процедури поховання, що стверджується договором - замовленням № 000007 від 03.01.2014 року. За проведення поховання вона сплатила грошові кошти в розмірі 1430 грн. 30 коп.

Крім того, ОСОБА_1 за власний рахунок влаштовувала два поминальні обіди на суму 5 100,00 грн. (рахунок № 82 від 03.01.2014 року) та на суму 4 095,00 грн. (рахунок № 105 від 09.02.2014 року). Також у травні 2014 року замовила виготовлення та установку памятника померлому ОСОБА_3 на суму 3 000,00 грн.

Загалом на догляд та поховання батька відповідачки ОСОБА_3 позивачем було витрачено 16 689,25 грн.

Постільки відповідачка по справі ОСОБА_2 являється дочкою померлого ОСОБА_3, то вона повинна відшкодувати позивачці понесені витрати на догляд за її батьком та його поховання. Коли ОСОБА_1 звернулася до відповідачки з проханням відшкодувати їй понесені витрати на догляд та поховання ОСОБА_3, то відповідачка відмовила, вказавши про те, що ніхто не просив позивача надавати йому допомогу та нести якісь витрати. У добровільному порядку відшкодувати витрати на поховання відповідач відмовляється.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні збільшили позовні вимоги посилаючись на ті обставини, що внаслідок інфляційних процесів на даний час кошти знецінились, тому загальна сума з урахуванням індексу інфляції і трьох % річних становитиме 31 414,89 грн. У подальшому зменшили позовні вимоги, а саме на суму 3 000,00 грн. вартості памятника, які повинні бути вирахувані з загальної суми боргу відповідачки, таким чином остаточна сума боргу, яку просили стягнути з відповідача становить 28 414,89 грн. Крім того просили стягнути судові витрати по оплаті судового збору та оплаті коштів на правову допомогу. У судове засідання 29.06.2017р. не прибули, скерували до суду заяву про проведення вказаного судового засідання без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали повністю, заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що лише у травні 2014 року від сусідів ОСОБА_3 вона дізналася, що її батько помер 01.01.2014р. На момент смерті батько був пенсіонером і відповідно отримував пенсійне забезпечення.

У позовній заяві позивачка вказала, що вона здійснила витрати на догляд та поховання батька: ліки на суму 680 гривень 15 копійок, продукти харчування та господарській товари на суму 983 гривень 80 копійок, дрова 1400 гривень, поховання 1430 гривень 30 копійок, виготовлення та установка пам'ятника 3000 гривень, два поминальні обіди на суму 5100 гривень (85 чоловік) та на суму 4095 гривень (65 чоловік). Дані твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3, отримуючи пенсію, міг собі дозволи придбати необхідні продукти харчування, господарські речі та дрова. Крім того, позивачці відомо, що памятник, який нібито (накладна №264 від 14.05.2014 року) замовила позивачка на могилу ОСОБА_3, взагалі відсутній станом на 10.10.2016 року. Наявні в матеріалах справи копії квитанцій про оплату продуктів харчування та купівлю одягу, в тому числі дитячого, у секонд хенді, не підтверджують факту понесення позивачкою витрат на утримання ОСОБА_3 Товарні чеки про придбання ліків не співпадають з листами призначень лікування ОСОБА_3, а тому не доводять факту придбання препаратів саме на лікування ОСОБА_3 Крім того, позивачка, відповідно до ст. 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отримала допомогу на поховання, яка прирівнюється розміру двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, отже витрати на поховання до відшкодування не підлягають. Також, статтею 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» визначено, що комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Таким чином виграти на організацію та проведення поминальних обідів є безпідставними, оскільки ці витрати не передбачені законом. Зільшені позовні вимоги, заявлені з посиланням на норми ст. 625 ЦК України, вважають не вірним, а позицію помилковою, оскільки ст. 625 ЦК України виходить з договірних, майнових зобов'язань, а ст. 1232 ЦК України із спадкових зобов'язань спадкоємця після смерті спадкодавця. Таким чином, на спадкоємців покладається тільки обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат. Тому спадкоємці не можуть бути зобов'язаними компенсувати кредиторові неодержані ним доходи, оскільки Закон не передбачає можливості нарахування збитків (інфляція, річних, штраф, пеня) при відшкодуванні витрат на догляд та поховання спадкодавця, оскільки це не охоплюється нормами спадкового права. У задоволенні позову просили відмовити повністю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 проживав по сусідству з нею. Він вживав алкогольні напої та останнім часом хворів. Коли звертався до них за допомогою вони допомагали. Він отримував пенсію, але пропивав її. Останні пів року ОСОБА_3 погано ходив. У нього квартирували цигани, які його ображали, тому вона викликала міліцію. Коли ОСОБА_3 поклали у лікарню приблизно в кінці жовтня чи на початку листопада 2013р., то вона разом з позивачкою носили йому їсти. Позивачка у лікарню до ОСОБА_3 ходила через день, носила йому лише готову їжу. Свідок давала свої речі і якось заходила в секонд хенд і підбирала одяг на ОСОБА_3 Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що та 1 раз привозила дрова, у якій кількості їй невідомо. ОСОБА_3 отримував пенсію у Ощадбанку. На поминальних обідах було близько 50 осіб.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона знала ОСОБА_3, так як він жив по сусідству. Він почав вести непристойний спосіб життя, оскільки випивав. Останній час хворів, міг вийти та впасти. ОСОБА_1 допомагала йому, носила їсти, носила з дому дрова, робила паспорт, відправила на лікування, їздила в лікарню і здійснила поховання. Всі сусіди допомагали, чоловік давав свої туфлі. Поминальні обіди були після поховання та на 1 рік, були присутні до 50 осіб. ОСОБА_1 взяла на себе усі витрати.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона являється головою ради квартальних комітетів. До неї звертаються по проблемних питаннях, які виникають в квартальних комітетах. ОСОБА_3 захворів і майже не пересувався. Вона дзвонила до відповідача і повідомляла про це. Крім цього, вона особисто зверталася до психіатра і домовилася про огляд ОСОБА_3, після чого його оформили у лікарню. Питання про опіку не піднімалося, ним опікувалася ОСОБА_1

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що позивач ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3, дослідивши письмові докази: лікарське свідоцтво про смерть, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, свідоцтво про поховання,товарні чеки, рахунки та накладні, довідку Смілянського обєднаного УПФУ Черкаської області № 11796/02 від 19.12.2016 р. про те, що ОСОБА_1 отримала допомогу на поховання ОСОБА_3 в сумі 1 998,00 грн., довідку про розмір пенсії ОСОБА_3, медичну карту № 4544 стаціонарного хворого ОСОБА_3, інші письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 січня 2014 року помер ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка була прийнята відповідачем ОСОБА_2, про що не заперечувала відповідач.

Витрати на поховання ОСОБА_3 в розмірі 1 430,30 грн. понесла позивач ОСОБА_1

Крім того, позивач понесла витрати на догляд за батьком відповідача (ліки, продукти харчування, господарські товари, дрова) на суму 3 063,95 грн., а також влаштовувала поминальні обіди на загальну суму 9 195,00 грн.

Загальний розмір цих витрат вона визначила в сумі 13 698,25 грн., що з урахуванням індексу інфляції і трьох % річних становитиме 28 414,89 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкоємців, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

У ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст.ст. 8, 12 ЗаконуУкраїни «Про поховання та похоронну справу»).

Поминальні обіди не входять до комплексу заходів щодо поховання померлого, тому підстав для відшкодування витрат на їх проведення спадкоємцями немає.

Позивач ОСОБА_1 на проведення поминальних обідів витратила кошти в сумі 9 195,00 грн., що стверджується копіями товарних чеків та накладних. У силу зазначених вище положень законодавства вказана сума не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Власне витрати позивача ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_3, які документально підтверджуються, становлять 1 430,30 грн. (договір-замовлення № 000007 від 03.01.2014р.).

Судом також враховується, що Смілянським обєднаним УПФУ Черкаської області була надана допомога позивачу ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_3 в сумі 1 998,00 грн., що стверджується довідкою № 11796/02 від 19.12.2016 р.

Ця сума не може вважатись особистими коштами позивача ОСОБА_1, тому не може бути стягнута з відповідача на її користь.

Судом враховується, що до моменту смерті 01.01.2014р. ОСОБА_3 отримував пенсію та мав змогу самостійно придбавати ліки, продукти харчування та господарські товари.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, у порушення положень ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того факту, що вказані нею та розраховані самостійно у позовній заяві витрати були понесені саме на утримання ОСОБА_3, та про те, що ці витрати були розумні. Судом критично оцінюються покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони в судовому засіданні пояснили, що позивач допомагала ОСОБА_9, так як являлася головою квартального комітету, відвідувала його у лікарні, організовувала похорони. Про те, чи допомагала позивач ОСОБА_3 матеріально та за чиї кошти придбавались ліки, продукти харчування та господарські товари їм достовірно не було відомо, дрова позивач приносила з дому.

У наданих позивачем на підтвердження своїх вимог документах не міститься жодних відомостей про фактично понесені нею витрати та їх розмір - на лікування, догляд та утримання ОСОБА_3, оскільки перелік ліків, придбаних позивачем не відповідає листкам лікарських призначень, що маються в медичній карті № 4544 стаціонарного хворого та які були отримані саме ОСОБА_3 Як не доведений позивачем сам факт того, що ОСОБА_3 потребував стороннього догляду, оскільки у матеріалах справи немає жодного медичного висновку з даного приводу, договір довічного утримання між позивачем та ОСОБА_3 також не укладався, у зв'язку із чим позовні вимоги належить залишити без задоволення.

Крім того, не підлягає до задоволення вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення коштів з урахуванням індексу інфляції і трьох % річних, оскільки така вимога щодо наявних правовідносин є незаконною, так як стягнення зазначених витрат не розповсюджується на правовідносини сторін, між якими не виникло договірних відносин.

Керуючись ч. 1 ст. 1232 ЦК України, ст.ст. 2, 8, 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», ст.ст. 10,11, 60, 88 ч. 1, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення буде виготовлений 03 липня 2017 року.