Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4798/17
У Х В А Л А

6 липня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 548281 грн. 15 коп. боргу, з яких: 176800 грн. - сума неповернутої позики, 302926 грн. 57 коп. проценти за користування позикою, 68554 грн. 58 коп. - 3% річних та 100000 грн. моральної шкоди, а всього 648281 грн. 15 коп.

В належним чином оформленій заяві про забезпечення позову, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на магазин з добудовою окремого входу за адресою: м. Черкаси, вул. Небесної Сотні,10, 59/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, пров. Пролетарський,20, незавершену будівництвом добудову перукарні за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 325, які на праві власності належать ОСОБА_2

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач свідомо вже більше 10 років не виконує рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2006 року, що дає підстави стверджувати, що не забезпечення позову призведе до чергового ускладнення або навіть зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 6 квітня 2017 року, ОСОБА_2 на праві власності належить магазин з добудовою окремого входу за адресою: м. Черкаси, вул. Небесної Сотні,10, 59/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, пров. Пролетарський,20, незавершену будівництвом добудову перукарні за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 325.

На вказані обєкти нерухомого майна накладено арешт ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. та постановами державних виконавців Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, що само по собі унеможливлює вчинення відповідачем дій, направлених на розпорядження зазначеним майном.

При цьому суд враховує, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40400 грн. боргу, 1200 грн. відсотків за прострочення погашення боргу та 400 грн. судових витрат по справі.

Отже, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2006 року з відповідача вже стягнута основна сума боргу за договором позики від 24 січня 2004 року.

Докази про те, що рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2006 року не виконане, позивачем до позовної заяви не додані.

Позивач в своїй заяві не навів жодних обставин та не надав доказів, які б свідчили про те, що відповідач вчиняє будь-які дії, які свідчать про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-153, 293 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 5 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий: ОСОБА_3