Справа № 545/1493/17
Провадження № 2/545/1092/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Абазівської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 05 лютого 2016 року померла мати позивачки, ОСОБА_2, про що видано свідоцтво про смерть серії 1-КЕ № 312313 та зроблено запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 03.

01 серпня 2016 року позивачка звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 59303101 та видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. За фактичним оформленням права на спадщину та отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до відповідної державної нотаріальної контори через свого представника в лютому місяці 2017 року. До спадкового майна згідно технічного паспорту КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» входить житловий будинок «А-1,а» загальною площею 57,9 м. кв., погріб з шийкою «Г», сарай «Б», убиральня «В», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь питний №3.

У відповідь на звернення нотаріальна контора видала позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/217 від 20.02.2017 р.. Підставою для такого рішення слугувало те, що правовстановлюючий документ на будинок ОСОБА_2, а саме договір купівлі-продажу, не був належним чином зареєстрований. Як зазначено в Постанові від 20.02.2017 р., згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. №296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, а саме «видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, встановлення кола спадкоємців».

Враховуючи, що у спадкоємця відсутній згідно до чинного законодавства правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Абазівка, ву;. Шевченка. 48 Полтавського району, Полтавської області, який належав ОСОБА_2, даний факт унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка весь час проживала у вище вказаному будинку із матірю, а після її смерті продовжує проживати там і на даний час. Власником будинку з часу його придбання (з 19.01.1980 р.) була її мати, ОСОБА_2. Підтвердженням цього є довідю Абазівської сільської ради № 199/02-25 від 21.02.2017 р., а також договір купівлі продажу від 19 січня 1980 року посвідчений секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району. Батько позивачки помер, ще в 70-х роках минулого століття, іншого шлюбу ОСОБА_3 не укладала, тож будинок був придбаний спадкодавцем одноосібно.

Як зазначено в довідці Абазівської сільської ради № 190/02-25 від 14.02.2017 р спадковий житловий будинок розміщений на земельній ділянці державного фонду, отже позивачка не ставить жодних вимог щодо земельної ділянки так як земельна ділянка не була обєктом права власності спадкодавця. ОСОБА_4 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщині входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і н припинилися внаслідок його смерті.

Інших спадкоємців крім позивачки не має. Це було встановлено державним нотаріусом після вивчення родинних звязків позивачки та зазначено в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2017 р.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після йога смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні звязки позивачки з матірю нотаріусом встановлені. ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачка до шлюбу мала прізвищі ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу позивачки з 20 березня 1998 року прізвище позивачки змінилося на ОСОБА_1. 28 січня 2009 року позивачка розірвала шлюб зі своїм чоловіком але, прізвище ОСОБА_1 залишила, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу 1- КЕ № 051124.

Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність належним чином зареєстрованого правовстановлюючого документу на будинок. ОСОБА_4 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про праве на спадщину позбавляє позивачку можливості вільно розпоряджатися майном, яке фактично належить їй як єдиному спадкоємцю.

ОСОБА_5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

ОСОБА_5 до умов п. 29 Наказу Про затвердження Інструкції про, порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих від 19.01.1976 р. службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до діючого законодавства обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири. Отже, договір: купівлі-продажу від 19.01.1980 р. на час його укладення в повній мірі відповідав діючому законодавству.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В даному випадку основним доказом належності спадкодавцеві права власності на будинок крім виписки з погосподарської книги є безпосередньо договір купівлі-продажу.

Вартість житлового будинку і господарських споруд, що входять до складу спадщини станом на дату останньої інвентаризації 06.03.2017 р. становить 87110 грн.

ОСОБА_5 архітектурно-будівельного висновку про технічний стан житлового будинку та господарських будівель, житловий будинок та господарські будівлі в с. Абазівка по вул. Шевченка, 48 придатні для подальшої експлуатації.

Таким чином, оскільки правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно не зареєстрований, виникає необхідність в судовому порядку визнати право власності на зазначене спадкове майно. Як свідчить п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В судове засідання позивака не зявилась, надавши суду заяву в якій позов підтримала та прохала його задовольнити.

Від представника відповідача Територіальної громади в особі виконавчого комітету Абазівської сільської ради Полтавського району на адресу суду надійшла заява, в якій прохали справу розглянути без їх участі, поклались на розсуд суду.

Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори надійшла заява, в якій прохали провести розгляд справи у їх відсутність і при вирішенні питання позову поклались на розсуд суду.

Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не зявившихся осіб.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 05 лютого 2016 року померла мати позивачки- Мірошніченко ОСОБА_6, про що видано свідоцтво про смерть серії 1-КЕ № 312313 та зроблено запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 03.

01 серпня 2016 року позивачка звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері внаслідок чого державним нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 59303101 та видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

До спадкового майна згідно технічного паспорту КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» входить житловий будинок «А-1,а» загальною площею 57,9 м. кв., погріб з шийкою «Г», сарай «Б», убиральня «В», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь питний №3.

У відповідь на звернення нотаріальна контора видала позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/217 від 20.02.2017 р.. Підставою для такого рішення слугувало те, що правовстановлюючий документ на будинок ОСОБА_2, а саме договір купівлі-продажу, не був належним чином зареєстрований. Як зазначено в Постанові від 20.02.2017 р., згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. №296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, а саме «видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, встановлення кола спадкоємців».

Враховуючи, що у спадкоємця відсутній згідно до чинного законодавства правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: с. Абазівка, ву;. Шевченка. 48 Полтавського району, Полтавської області, який належав ОСОБА_2, даний факт унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка весь час проживала у вище вказаному будинку із матірю, а після її смерті продовжує проживати там і на даний час. Власником будинку з часу його придбання (з 19.01.1980 р.) була - ОСОБА_2. Підтвердженням цього є довідка Абазівської сільської ради № 199/02-25 від 21.02.2017 р., а також договір купівлі продажу від 19 січня 1980 року посвідчений секретарем виконкому Супрунівської сільської ради Полтавського району. Батько позивачки помер, ще в 70-х роках минулого століття, іншого шлюбу ОСОБА_3 не укладала, тож будинок був придбаний спадкодавцем одноосібно.

Як зазначено в довідці Абазівської сільської ради № 190/02-25 від 14.02.2017 р спадковий житловий будинок розміщений на земельній ділянці державного фонду, отже позивачка не ставить жодних вимог щодо земельної ділянки так як земельна ділянка не була обєктом права власності спадкодавця. Інших спадкоємців крім позивачки не має.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після йога смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Родинні звязки позивачки з матірю нотаріусом встановлені.

ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачка до шлюбу мала прізвищі ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу позивачки з 20 березня 1998 року прізвище позивачки змінилося на ОСОБА_1. 28 січня 2009 року позивачка розірвала шлюб зі своїм чоловіком але, прізвище ОСОБА_1 залишила, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу 1- КЕ № 051124.

Перешкодою для прийняття спадщини є відсутність належним чином зареєстрованого правовстановлюючого документу на будинок.

ОСОБА_5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

ОСОБА_5 до умов п. 29 Наказу Про затвердження Інструкції про, порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих від 19.01.1976 р. службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до діючого законодавства обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири. Отже, договір: купівлі-продажу від 19.01.1980 р. на час його укладення в повній мірі відповідав діючому законодавству.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В даному випадку основним доказом належності спадкодавцеві права власності на будинок крім виписки з погосподарської книги є безпосередньо договір купівлі-продажу.

Вартість житлового будинку і господарських споруд, що входять до складу спадщини станом на дату останньої інвентаризації 06.03.2017 р. становить 87110 грн.

ОСОБА_5 архітектурно-будівельного висновку про технічний стан житлового будинку та господарських будівель, житловий будинок та господарські будівлі в с. Абазівка по вул. Шевченка, 48 придатні для подальшої експлуатації.

Таким чином, оскільки правовстановлюючий документ на вище вказане нерухоме майно не зареєстрований, виникає необхідність в судовому порядку визнати право власності на зазначене спадкове майно.

ОСОБА_5 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_5 ст.. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

ОСОБА_5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 27, 31, 208, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 11, 15-16, 328, 346, 355-357, 370, 1268,1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після померлої 05 лютого 2016 року її матері- Мірошніченко ОСОБА_6, право власності на житловий будинок «А-1,а» загальною площею 57,9 м. кв., погріб з шийкою «Г», сарай «Б», убиральня «В», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь питний №3, що знаходяться в с. Абазівка, Полтавського району, Полтавської області по вул.Шевченка, 48.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій