У х в а л а

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит», фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, поданою її представником Фесенко Юлією Олександрівною, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) перебуває на обліку у заявника та має відповідні рахунки в банку, але місцезнаходження вказаного ФОП за юридичною адресою встановлено не було, що позбавляє заявника можливості провести перевірку цього суб'єкта підприємництва. У зв'язку з викладеним просив надати дозвіл на розкриття банківської таємниці щодо ФОП ОСОБА_2 та зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, відносно ФОП ОСОБА_2 шляхом надання роздруківки реєстру електронних платіжних документів про рух коштів по поточних рахунках вказаного підприємця з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року із розшифровкою контрагентів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 4 лютого 2016 року,у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 лютого 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що заявник просив розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, без підстав і повноважень, визначених законом, оскільки ним не надано суду належних і допустимих доказів ініціювання перевірки ФОП ОСОБА_2 за адресою його проживання, вказаною у свідоцтві про державну реєстрацію, неможливість її проведення, а також про направлення ФОП ОСОБА_2 копії наказу та повідомлення про проведення перевірки.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 4 лютого 2016 рокупостановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, подану її представником Фесенко Юлією Олександрівною, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС.О.Карпенко
Судді: Т.І.Ізмайлова В.О.Кузнєцов