УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Штелик С. П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про визнання дій незаконними, стягнення суми вкладу, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 21 грудня 2012 року між сторонами укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого він вніс на рахунок відповідача 20 013 грн 00 коп. Після закінчення строку вкладу він звернувся до банку з заявою про видачу вкладу та нарахованих відсотків, проте кошти не отримав.

Ураховуючи наведене просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» суму боргу у розмірі 20 809 грн 16 коп., 27,5% річних за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення, 3% річних за затримку розрахунку, індекс інфляції, 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10% та 10 000 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу від 21 грудня 2012 року у розмірі 20 809 грн 16 коп. В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_4 3% річних від простроченої суми у розмірі 104 грн 33 коп., та 603 грн 47 коп. інфляційних витрат. У решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 22 червня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 100 грн 34 коп., та 1117грн 37 коп. інфляційних витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, з дотриманням положень ст. ст. 524, 526, 530, 533, 598, 625, ЦК України, правильно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення пені, моральної шкоди, оскільки умовами договору вказані питання не врегульовано, крім цього спірні правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Правильним є висновок суду апеляційної інстанції щодо стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за період з 21 серпня по 20 жовтня 2014 року, тобто по день ухвалення судом першої інстанції рішення.

Судом апеляційної інстанції були враховані висновки та мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, які відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому судовому розгляді справи та правильно застосовано положення ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року в незміненій частині рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик