Справа № 184/973/17
Номер провадження 2/184/369/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області «про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька»,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду та просить надати дозвіл на виїзд її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на оздоровлення та відпочинок до ДОЦ "Містраль - 2", в м. Святий влас, Республіка Болгарія, з 11.08.2017 року по 24.08.2017 року разом з уповноваженою на це особою без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надіслала суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечує.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що з ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з жовтня 2002 року, від якого у них є неповнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем в позивачки не склалося, тому рішенням Орджонікідзевського міського суду їх шлюб було розірвано. Син за рішенням суду залишився проживати разом з ОСОБА_1. На даний час позивачка з сином мешкають в м. Нікополь Дніпропетровської області. ОСОБА_1 працює вихователем КДНЗ (ясел-садка) № 27 "Ромашка" комбінованого типу, є членом Профспілки працівників освіти і науки України. В травні 2017 року сину позивачки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказаною профспілкою була виділена путівка на оздоровлення та відпочинок до ДОЦ "Містраль - 2", в м. Святий влас, Республіка Болгарія, з 11.08.2017 року по 24.08.2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

На протязі тривалого часу з незрозумілих причин відповідач не надає позивачці дозвіл на виїзд сина за межі України, а саме в Республіку Болгарія до дитячого закладу ДОЦ «Містраль - 2» з уповноваженою на те особою для його оздоровлення та відпочинку. Відповідач свою відмову нічим не мотивує та не обґрунтовує, згідно довідки їх син якраз і потребує відпочинку на морі, зарплатні ОСОБА_1 на до правлення сина на відпочинок біля моря не вистачає.

Відмова відповідача від дачі згоди на короткотермінові поїздки неповнолітньої дитини за межі України є зловживанням батьківськими правами і порушенням прав дитини на вільний розвиток особистості.

Крім того, відповідач після розлучення вже більше десяти років не цікавиться здоров'ям та особистим життям сина, жодного разу не просив зустрічі з ним, має велику заборгованість по аліментам.

У відповідності до п. 3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Пунктом 4 даних правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Як випливає з пункту 3 та 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд неповнолітніх осіб за межі України у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Окрім того, необхідно зазначити, що у ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) передбачається в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Також, декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 p., визначено принцип, згідно якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з своєю матір'ю.

Суд вважає, що встановлений спосіб проживання дитини із матір'ю, сумлінне ставлення матері до виконання батьківських обов'язків, її намагання дати дитині найкраще за наявності безперешкодної можливості батька брати участь у житті та вихованні дитини, є істотними обставинами для задоволення позовних вимог, тому є всі підстави для надання дозволу для вивезення дитини за кордон без згоди батька.

За таких обставин суд, вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області «про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька» - задовольнити.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 - 213, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України на оздоровлення та відпочинок до ДОТ "Містраль - 2", в м. Святий Влас, Республіка Болгарія, з 11 серпня 2017 року по 24 серпня 2017 року разом з матір'ю або уповноваженою нею особою, яка на момент виїзду з України досягла 18 років без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш