Справа № 522/4711/17 Провадження № 2/522/6431/17
УХВАЛА

12 квітня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді - Ільченко Н.А.,

при секретарі - Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту наявності родинних звязків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме: встановити факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоюрідними братом та сестрою; та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на все рухоме та нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; та на всі грошові кошти на рахунках у всіх банківських установах, що виявлені на день прийняття рішення судом чи будуть виявлені в майбутньому.

11.07.2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу (реєстратору) Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 чи будь-якому іншому нотаріусу (реєстратору), на виконанні якого знаходиться спадкова справа, зареєстрована у Спадковому реєстрі за №56775008, що заведена після смерті ОСОБА_2, видавати ОСОБА_5 чи будь-якій іншій особі свідоцтво про право власності на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2, що помер 30.09.2014 року, та здійснювати будь-які дії з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до набрання чинності рішенням Приморського районного суду м.Одеси у даній справі.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що ОСОБА_5, вводячи суд в оману та свідомо ігноруючи рідних померлого, не залучаючи їх до справи, у судовому порядку встановила факт спільного проживання з померлим ОСОБА_2, що не відповідає дійсності. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 є сусідкою ОСОБА_2, яка з ним спілкувалася (проживає у квартирі 1 того самого будинку), не знаючи про її намір отримати спадщину після смерті ОСОБА_2, ключі від квартири померлого ОСОБА_2 його двоюрідна сестра ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вирішили залишити у ОСОБА_5, для того щоб вона наглядала за квартирою, поки спадкоємці не оформлять право на спадщину. Проте, ОСОБА_5 через деякий час перестала відповідати на дзвінки та ключі віддавати відмовляється, і як виявилося, поза спинами родичів намагається оформити спадщину на своє імя. Зважаючи на те, що видача свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_5 може утруднити чи зробити неможливим отримання спадщини ОСОБА_1 за рішенням суду у даній справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не є учасником процесу у даній справ.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко