Справа № 177/2087/16-ц
Провадження № 2/177/291/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку уточнила та в її обґрунтування зазначила, що 14 лютого 1982 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 16 січня 2014 року розірвано.

17 лютого 1983 року між відповідачем і його матір'ю ОСОБА_5 укладено договір дарування будинку № 39 по вул. Свердлова с. Лозуватка, Криворізький район Дніпропетровська область. 08 серпня 1988 року домоволодіння перенумеровано на № 47.

На час укладання договору дарування будинок (А-1) складався з наступного: кухня (1-1), площею 9,5 кв.м., житлова кімната (1-2) -17,4 кв.м., сені (І) - 28.6 кв.м,, сарай (2-1)- 9,6 кв.м.

Однак починаючи з 1986 року по 2012 рік вона з відповідачем за спільні сумісні кошти здійснювала будівництво господарчих будівель і побудов, домоволодіння було значно поліпшено і розбудовано, що суттєво збільшило його ВАРТІСТЬ. Добудовано нове як до будинку, так і побудовані нові господарські об'єкти, проведено переобладнання будинку. При сумісному проживанні із відповідачем добудовані сіни, пічне опалення замінено на парове. При окремому проживанні із відповідачем дерев'яні рами вікон замінені на металево-пластикові, дерев'яний штахетник паркану замінено на паркан з бетонних плит, замінені вхідні двері, встановлений лічильник спожитого газу. Тобто, житловий будинок істотно збільшився.

Після розірвання шлюбу між ними почали виникати спірні стосунки щодо МАЙНОВИХ прав на нерухомі об'єкти, які знаходяться за адресою: вул. Калинова (Свердлова), 47, с. Лозуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область. Відповідач не визнає її майнові права на частину домоволодіння та господарчих побудов, які вони власноручно будували, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі.

Тому, просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя її та відповідача, нерухоме майно, а саме: реконструйований житловий будинок «А-1» з сінами «а», ґанком «а-1» та козирком «а-2», погріб «Б», гараж «Д», сарай «Е», сарай «Ж», навіс «з», вбиральня «И», літній душ «К», огорожа №і, ворота №2, хвіртка №3, водоколонка «І», басейн «II», водоколонка «III», погріб для зберігання кормів, площа забудови - 4,37 м2, коптильня, площа забудови - 1,0 м2., металеві каркаси та арки для виноградників що розташовані за адресою: вул. Калинова (Свердлова), 47 (попередній номер будинку 39), с. Лозуватка, Криворізький район, Дніпропетровська область та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного нерухомого майна, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з 1078,00 грн. за сплату судового збору за майнову вимогу та 551,20 грн. судового збору за не майнову вимогу та 2300,00 грн. за проведення експертної оцінки.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилався на те, що всі зазначені позивачем побудови не мають державної реєстрації, а дослідження проведені на підставі неіснуючих доказів.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1982 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 463580 (а.с. 6).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року шлюб розірвано (а.с. 11-12).

17 лютого 1983 року між відповідачем ОСОБА_4 та його матірю ОСОБА_5 укладено договір дарування будинку № 39 (який перенумеровано на № 47) по вул. Каоинова (Свердлова) в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчить договір дарування від 17.02.1983, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лозуватської сільської ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 30 (а.с. 10), що також право власності відповідача на зазначене домоволодіння підтверджено реєстраційним посвідченням від 08 серпня 1988 року (а.с. 13).

На час укладання договору дарування будинок (А-1) складався з наступного: кухня (1-1), площею 9,5 кв.м., житлова кімната (1-2) -17,4 кв.м., сені (І) - 28.6 кв.м,, сарай (2-1)- 9,6 кв.м., прло що свідчить експлікація до плану будинку (а.с. 22).

Як зазначила позивач та підтверджено матеріалами справи починаючи з 1986 року по 2012 рік вона разом з відповідачем за спільні кошти значено поліпшили житловий будинок та по господарські споруди. Згідно технічного паспорту КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 02 липня 2014 року (а.с. 14-18) та згідно висновку експертного оціночно-будівельного дослідження 43/16 від 31 серпня 2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_7 (а.с. 41-57) фактично на земельній ділянці домоволодіння №47 по вул. Свердлова в с. Лозуватка складається, з житлового будинку (А-1) з сінами «а», ґанком «а-1» та козирком «а-2», проведена реконструкція житлового будинку, за рахунок чого загальна площа збільшилася на 39,0 м. кв., який складається площі забудови будинку - 57,7 м.кв., площа забудови сіней «а»- 34,0 м.кв., площа забудови ганку «а1» -1,1 м.кв., загальна площа-65,1 м2, в тому числі житлова площа -17,4 м.кв. Також, виконано будівництво господарчих побудов: погріб «Б», гараж «Д», сарай «Е», сарай «Ж», навіс «з», вбиральня «И», літній душ «К», огорожа №і, ворота №2, хвіртка №3, водоколонка «І», басейн «II», водоколонка «III», погріб для зберігання кормів, площа забудови - 4,37 м2, коптильня, площа забудови - 1,0 м2., металеві каркаси та арки для виноградників. Також допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_8 зазначив, що він є сином сторін, та дійсно його батьки разом поліпшували домоволодіння, але господарські споруди в експлуатацію не вводилися.

Згідно експертного оціночно-будівельного дослідження 43/16 від 31 серпня 2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_7, загальна вартість будинку станом на 31 серпня 2016 року складала 208234,00 грн. та залишкова вартість металоконструкцій 7 532, 00 грн. (а.с. 56).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 25 Кодексу про шлюб та сім'ю, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за шлюб істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст.62 Сімейного Кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В правовій позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16, зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Як зазначила позивач в позовній заяві за час перебування у шлюбі з відповідачем з 1986 року по 2012 рік ними за спільні кошти поліпшено житловий будинок, який належить відповідачу на підставі договору дарування, однак позивачем не надано доказів в підтвердження того, що поліпшення житлового будинку дійсно здійснено за сумісні кошти, які також були нею зароблені, крім того, зазначені позивачем поліпшення, а саме господарські споруди в експлуатацію не введені та не мають реєстрації відповідно до закону.

За таких обставин, суд вважає, що домоволодіння, розташоване за адресою: вул. Калинова (Свердлова), 47 в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області не є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки він належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору дарування, а построєні господарські споруди в експлуатацію не введені та не мають реєстрації відповідно до закону, тому позов задоволенню не підлягає.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року в забезпечення позову накладено арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: вул.. Калинова (Свердлова), буд. 47, попередній номер будинку -39, с. Лозуватка, 6 квартал, Криворізький район, Дніпропетровська область та заборонено його відчуження. Оскільки у задоволені позову відмовлено, накладений арешт підлягає скасуванню.

Оскільки у задоволені позову позивачу відмовлено, то з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Керуючись та ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, ЦПК України, 3, 57, 60, 62 СК України, ст. ст. 22,25 Кодексу про шлюб та сім'ю,

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності - відмовити.

Скасувати арешт на домоволодіння, що розташоване за адресою: вул. Калинова (Свердлова), буд.47, попередній номер будинку 39, с. Лозуватка, 6 квартал, Криворізький район, Дніпропетровська область, накладений ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: