АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1506/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 4 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 31 липня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір № б/н згідно якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте, відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року становить 38 979 грн. 67 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1 559 грн. 15 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 31 010 грн. 68 коп., заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1832 грн. 37 коп.

Просили стягнути суму заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 4 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом 1 559 грн. 15 коп., проценти за користування кредитом 2 601 грн. 39 коп., штраф 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 232 грн. 35 коп., а всього 5 892 грн. 89 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив суд змінити рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, збільшивши розмір заборгованості з 2 601 грн. 39 коп. до 31 010 грн. 68 коп.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав умови договору кредиту та надав відповідачу кредитні кошти, проте позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, зі зменшенням розміру процентів за користування кредитом та неустойки (штрафу), які визначені позивачем.

Однак, повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Так, позивачем оскаржується рішення суду в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тому на предмет законності та обгрунтованості судом апеляційної інстанції перевіряється саме в цій частині.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 1 ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 31 липня 2012 року року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі змісту анкети-заяви від 31 липня 2012 року вбачається, що ОСОБА_6 підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» погодився з тим, що анкета-заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір між ним та банком про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов'язується виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Позивачем до своєї позовної заяви додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 .

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 вказаних Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також опплачувати комісії на умовах, передбачених кредитни договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 2.1.1.7.6 при порушені позичальником строків платіжів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатаити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України, договір укладений між сторонами є договором приєднання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_6 був ознайомлений з умовами кредитування, але допустив виникнення заборгованості за кредитним договором.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що встановлено ст. 611 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Банком надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та неналежним чином виконував зобов'язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Колегія суддів вбачає, що здійснений самостійно судом розрахунок заборгованості за відсотками та визначений судом у розмірі 2601 грн. 39 коп. не відповідає умовам договору і не відповідає наявній заборгованості за зазначеним кредитним договором.

При стягненні заборгованості за кредитним договором слід керуватись положенням ч.1 ст.1050 ЦК України та виходити з того, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами.

Пунктом 2.1.1.4.6. Умов та Правил передбачає в разі порушення клієнтом обов'язку по сплаті заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення такого порушення Банк має право змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту 91 день з моменту порушення зобов'язань клієнта і вимагати від Клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків в повному обсязі. Таким чином Банку надано право змінити умови договору та строку повернення кредиту, а не обов'язок. Таким правом позивач не скористався і умови договору не змінював.

Тому помилковим є висновок щодо можливого стягнення відсотків за користування кредитом нарахованих за 180 днів після здійснення останнього платежу, тобто до 12 грудня 2014 року.

Укладаючи договір позичальник не ставив під сумнів розумність та справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватись, зокрема, зважувати на відповідальність, яка настає, згідно умов договору, при його невиконанні або неналежному виконанні.

Керуючись вище викладеним, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач на порушення умов договору взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку із цим повинен нести відповідальність перед позивачем у повному обсязі, а тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Привабанк» заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 31 010 грн. 68 коп., яка визначена банком відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 990 грн. 40 коп. (1600+1390,40).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 4 травня 2017 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині визначення та стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом та судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 31 010 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 2 990 грн. 40 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :