У х в а л а

6 липня 2017 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Верховного Суду України від 1 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху в зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 357, 358 ЦПК України з наданням строку до 3 липня 2017 року для усунення недоліків заяви, а саме у заяві заявниця просить переглянути лише ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року, однак при цьому не вказує, чи переглядалось рішення апеляційного суду в касаційному порядку і не ставить питання про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, в той час як Верховний Суд України здійснює перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку; у заяві не зазначені особи, які беруть участь у справі, а також їхні поштові адреси; не подані копії заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; не вказані підстави, з яких подається заява про перегляд судового рішення та не надано обґрунтування підстав для його перегляду, передбачених статтею 355 цього Кодексу; не вказано, які саме норми матеріального (процесуального) права неоднаково застосовані судами, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; у заяві відсутнє посилання на судові рішення суду касаційної інстанції як приклад (приклади) неоднаковості застосування норм матеріального (процесуального) права та не додані їх копії.

Крім того, заява про перегляд судового рішення не відповідає вимогам статей 358 ЦПК України, оскільки до заяви не додані копії судових рішень суду першої, апеляційної інстанцій та касаційної інстанції ухвалених у справі.

В порушення вимог абзацу третього частини першої статті 358 ЦПК України до заяви не додано документу про сплату судового збору.

3 липня 2017 року до Верховного Суду України від ОСОБА_1 на виконання ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2017 року надійшла заява, з доданими до неї матеріалами: копіями судових рішень: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року, ксерокопією квитанції № 15 від 5 жовтня 2016 року про сплату судового збору на розрахунковий рахунок суду в Тернопільській області та інші матеріали, що не відносяться до матеріалів, які повинні бути надані на виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду України.

Зі змісту надісланої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї матеріалів на виконання вимог ухвали Верховного Суду України від 1 червня 2017 року не вбачається, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій, які просить переглянути заявниця переглядались у касаційному порядку. Крім того, заявниця не зазначає підстави, з яких подається заява про перегляд судових рішень та не надає обґрунтування підстав для його перегляду, передбачених статтею 355 цього Кодексу. Також не зазначає, які саме норми матеріального (процесуального) права неоднаково застосовані судами, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та відсутнє посилання на судові рішення суду касаційної інстанції як приклад (приклади) неоднаковості застосування норм матеріального (процесуального) права та не додані їх копії, не сплачено судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 4 статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не усунені в повному обсязі недоліки заяви протягом установленого ухвалою Верховного Суду України від 1 червня 2017 року строку, заява підлягає поверненню заявниці.

Керуючись ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко