Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/2929/17
Провадження № 22ц/782/490/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Дронської І.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до виконуючого обовязки Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_3, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа - ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконуючого обовязки Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_3, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого вказав, що 19 квітня 2016 року між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою укладено контракт, згідно умов якого позивача призначено на посаду начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» з 19 квітня 2016 року по 19 квітня 2017 року, про що внесено відповідний запис до трудової книжки.

Розпорядженням виконуючого обов'язки Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_3 № 110 від 02 березня 2017 року позивача звільнено з посади начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважає зазначене розпорядження про його звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження виконуючого обов'язки Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_3 № 110 від 02 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління»; поновити ОСОБА_2 на посаді начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління»; стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5893,56 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконуючого обовязки Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_3, Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_3 та представник Сєвєродонецької міської ради Луганської області апеляційну скаргу не визнали.

Позивач та третя особа в судове засідання не зявилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановленні факти про те, що ОСОБА_2 19 квітня 2016 року на підставі розпорядження міського голови № 125 від 19 квітня 2016 року, контракту від 19 квітня 2016 року, наказу по підприємству № 73-ок від 19 квітня 2016 року призначений начальником комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» з укладенням контракту строком на 1 рік.

Розпорядженням в.о. міського голови Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_3 № 110 від 02 березня 2017 року зобовязано звільнити 02 березня 2017 року ОСОБА_2 з посади начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України.

На підставі вказаного розпорядження 03 березня 2017 року ОСОБА_2 знятий з посади начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», про що свідчить запис у трудовій книжці серії АС № 761861.

Судом встановлено, що пунктами 2.1.1, 2.1.5, 2.1.7 контракту про призначення начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», укладеного 19 квітня 2016 року між в.о. Сєвєродонецького міського голови ОСОБА_5 та ОСОБА_2, передбачено, що керівник зобовязується: безпосередньо та через адміністрацію підприємства здійснювати поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовувати його соціально-побутову та іншу діяльність, що передбачена статутом та цим контрактом; забезпечувати складання в установленому порядку річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік і подавати його на погодження власнику; забезпечувати виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства.

Відповідно до п. 5.3.5 вказаного контракту у разі неподання, в установленому порядку, на погодження власнику річного, з поквартальною розбивкою, фінансового плану підприємства керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи власника до закінчення терміну його дії.

Строк дії контракту, передбачений п. 6.1, становить період з 19 квітня 2016 року по 19 квітня 2017 року.

Також, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були допущені порушення умов контракту, зокрема не подання в установленому порядку на погодження власнику річного, з поквартальною розбивкою, фінансового плану підприємства, що стало причиною звільнення позивача з посади та розірвання контракту до закінчення терміну його дії. Крім того, в порушення вимог п. 2.1.1 контакту позивачем не вживалися заходи, направлені на поліпшення соціально-побутових умов для працівників підприємства, про що свідчить звільнення за період його керівництва 39 працівників, 33 з яких робочих спеціальностей.

Відповідно до п. 2.1.24 контракту керівник зобовязується протягом місяця з моменту підписання цього контракту підготувати та надати на затвердження міському голові Програму соціально-економічного розвитку підприємства, яка є складовою частиною контракту. Проте, в порушення вказаного пункту контракту позивачем не була надана ні міському голові, ні Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради на затвердження Програма соціально-економічного розвитку підприємства.

Окрім того, судом взята до уваги довідка Управління внутрішнього аудиту Луганської обласної державної адміністрації щодо перевірки діяльності КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» за період з 31 березня 2016 року по 06 березня 2017 року, тобто за період перебування позивача на посаді начальника КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», за результатами якої встановлено порушення, недоліки та проблемні питання в роботі підприємства.

Тому суд першої інстанції з урахуванням викладених обставин дійшов висновку, що оскільки позивачем під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження протиправності його звільнення, тому відсутні підстави для визнання розпорядження в.о. міського голови Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_3 № 110 від 02 березня 2017 року протиправним та скасування, та підстави для поновлення позивача на роботі.

Висновки суду першої інстанції в цій частині вимог підтверджується матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів існування на момент звільнення позивача реальних підстав, передбачених для цього контрактом, що свідчить про протиправність розпорядження № 110 від 02.03.2017 року не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що при укладенні відповідного контракту сторонами можуть бути погоджені додаткові підстави для дострокового розірвання трудового договору (контракту).

Згідно п. 1.1. статуту комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», затвердженого рішенням виконкому міської ради від 25.04.2000 року, підприємство набуло право комунальної власності територіальної громади м. Сєвєродонецька на підставі рішення виконавчого комітету Луганської обласної ради народних депутатів від 29.02.1992 року № 56 «Про розмежування комунального майна між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування».

Керівництво підприємством здійснює начальник управління, який призначається на посаду міським головою. При призначенні начальника управління на посаду з ним укладається контракт, в якому визначаються права, строки найняття, обовязки і відповідальність керівника підприємства перед власником та трудовим колективом, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади з урахуванням гарантій, передбачених контрактом та законодавством України (п. 5.1., п. 5.2 Статуту).

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року між Сєвєродонецькою міською радою в особі в.о. голови ОСОБА_5, що іменується надалі «власник» та ОСОБА_2 укладено контракт про те, що останній призначається на посаду начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» з 19 квітня 2016 року по 19 квітня 2017 року (а.с. 100-105).

Права та обовязки сторін контракту передбачені розділом 2 укладеного контракту.

Згідно п. 2.1.5. Контракту керівник зобовязується забезпечити складання, в установленому порядку, річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік і подавати його на погодження «власнику».

Порядок складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану субєкта господарювання державного сектору економіки, затверджений наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 02.03.2015 року № 205 із змінами та доповненнями.

В пунктах 2, 3 Порядку передбачено, що фінансовий план підприємства складається за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку на кожний наступний рік з поквартальною розбивкою і відображає очікувані фінансові результати в запланованому році. Фінансовий план підприємства містить довідкову інформацію щодо фактичних показників минулого року, планових і прогнозних показників поточного року, а також інформацію згідно із стратегічним планом розвитку підприємства.

Фінансовий план повинен забезпечувати збільшення показників рентабельності діяльності підприємства, активів та власного капіталу порівняно з плановими та прогнозними показниками на поточний рік. У разі зменшення зазначених показників, а також обсягу сплати поточних податків, зборів (обовязкових платежів) до державного бюджету підприємство обовязково подає обґрунтування причин такого зменшення з відповідними розрахунками.

Пунктом 6.1.1. статуту комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» передбачено, що основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток (збиток).

Відповідно до п. 4 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану субєкта господарювання державного сектору економікипроект фінансового плану підприємства подається органу, уповноваженому управляти державним майном або корпоративними правами держави (далі орган управління), до 01 червня року, що передує плановому. У разі необхідності органи управління можуть самостійно встановлювати диференційовані строки подання проектів фінансових планів підприємств, але не пізніше 01 червня року, що передує плановому.

Згідно Порядку складання, затвердження та звітування про виконання фінансових планів комунальних підприємств, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 20 грудня 2011 року № 1731, фінансові плани разом з відповідними розрахунками надаються комунальними підприємствами до Сєвєродонецької міської ради в термін не пізніше 31 грудня року, що передує плановому.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що керівник комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» зобовязаний забезпечити складання, в установленому порядку, річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік і подавати його на погодження до Сєвєродонецької міської ради до 31 грудня року, що передує плановому.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем були порушені умови контракту, зокрема, неподання в установленому порядку на погодження власнику річного, з поквартальною розбивкою, фінансового плану підприємства на 2017 рік. Факт неподання на погодження Сєвєродонецької міської ради фінансового плану не заперечувався позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Неподання ОСОБА_2 на погодження Сєвєродонецької міської ради фінансового плану комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на 2017 рік з пояснювальною запискою підтверджується листом Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради від 04.05.2017 року, в якому зазначено, що фінансовий план комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на 2017 рік наданий в квітні 2017 року.

В матеріалах справи міститься фінансовий план комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на 2017 рік з розшифруванням та пояснювальною запискою, який підписаний начальником підприємства ОСОБА_4, призначеним на посаду розпорядженням міського голови Сєвєродонецької міської ради 06 березня 2017 року.

Посилання представника позивача на те, що неподання фінансового плану комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на 2017 рікОСОБА_2 повязано з тим, що фінансовий план на наступний рік складається на підставі прийнятого міського бюджету, який був прийнятий лише 24 грудня 2016 року та надійшов до підприємства в лютому - березні 2017 року є безпідставним і не відповідає зазначеним вище вимогам законодавства, оскільки складання фінансового плану на наступний рік не повязується із затвердженням міського бюджету.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що позивачем без поважних причин порушено умови укладеного з ним контракту від 19.04.2016 року, а саме п. 2.1.5 контракту.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Пунктом 5.3.5. Контракту визначено, що підставами розірвання цього контракту з ініціативи «власника» до закінчення терміну його дії є неподання, у встановленому порядку, на погодження «власнику» річного, з поквартальною розбивкою, фінансового плану підприємства.

Отже, умовами укладеного 19 квітня 2016 року між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_2 контракту передбачена самостійна підстава для розірвання контракту з ініціативи власника, яка не передбачена нормами трудового законодавства, однак має виконуватися сторонами такої угоди.

Судом встановлено, що розпорядженням в.о. міського голови Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_3 № 110 від 02 березня 2017 року зобовязано звільнити 02 березня 2017 року ОСОБА_2 з посади начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України.

За змістом розпорядження підставою для його прийняття стала інформація голови постійної комісії міської ради з промисловості, транспорту та звязку, економічного розвитку, інвестицій, міжнародного співробітництва від 01.03.2017 року та рекомендації постійної комісії міської ради з промисловості, транспорту та звязку, економічного розвитку, інвестицій, міжнародного співробітництва про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» (витяг з протоколу № 5 засідання постійної комісії від 24.02.2017 року).

Згідно витягу з протоколу засідання постійної комісії міської ради з промисловості, транспорту та звязку, економічного розвитку, інвестицій, міжнародного співробітництва № 5 від 24.02.2017 року, остання рекомендувала міському голові Сєвєродонецької міської ради звільнити ОСОБА_2 з посади начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» за п. 8 ст. 36 КЗпП України у звязку з невиконанням обовязків, передбачених контрактом.

Посилання позивача на те, що в оскаржуваному розпорядженні № 110 від 02.03.2017 року не зазначено підстав, передбачених контрактом, для звільнення позивача із займаної посади та розірвання контракту до закінчення терміну його дії, не заслуговують на увагу, оскільки підставою для прийняття розпорядження, як зазначалося вище, став протокол засідання постійної комісії міської ради з промисловості, транспорту та звязку, економічного розвитку, інвестицій, міжнародного співробітництва № 5 від 24.02.2017 року, та відповідно до правових позицій Верховного суду України відсутність у наказі посилання на вчинення конкретних проступків, що стали приводом для звільнення, сама по собі не є підставою для поновлення на роботі. Суд має зясувати фактичні обставини, з якими повязувалося звільнення.

У зв'язку з наведеним та тим, що позивач не довів виконання ним умов контракту, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 без поважних причин порушено умови укладеного з ним контракту (п. 2.1.5.), а відтак були підстави для дострокового припинення контракту (п. 5.3.5.) та його звільнення згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, який передбачає, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Доводи апеляційної скарги про те, що перевірки діяльності комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» проведені після звільнення позивача, тому їх результати не могли обумовлювати його звільнення не заслуговують на увагу, оскільки результати перевірок є лише підтвердженням обставин, які виникли в період перебування позивача на посаді начальника комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» та на які посилається відповідач.

Що стосується рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення в цій частині, суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення ст. 11 ЦПК України про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з комунальним підприємством «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», яке згідно п. 1.3. статуту є юридичною особою, має самостійний баланс.

Однак, позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулупредявлений ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, до комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління»позов не заявлявся, питання про заміну неналежного відповідача або залучення підприємства в якості співвідповідача судом не вирішувалося.

Суд згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема,не роз'яснив особам, які беруть участь у справі їх прав щодо можливості залучення до участі у справі комунальне підприємство «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» як співвідповідача, тобто підприємство, з яким позивач перебував у трудових відносинах та яке у разі наявності підстав для поновлення працівника на роботі зобовязано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, та ухвалив передчасне рішення з порушенням норм процесуального права.

Оскільки у трудових відносинах з Сєвєродонецькою міською радою ОСОБА_2 не перебував, тому міська рада є неналежним відповідачем у справі в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, тому у задоволенні такого позову в цій частині слід відмовити з цих підстав.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулуслід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову позивачу у задоволенні вимог за необґрунтованістю, але з інших підстав.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись, ст.ст. 303, 307, 309, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 травня 2017 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: