29.06.2017 Справа № 363/180/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», третя особа Головне управління Держпраці у Київської області про стягнення заробітної плати, індексацію за невиплачену заробітну плату і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заробітної плати, індексацію за невиплачену заробітну плату і відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.06.214 року позивач прийнятий на роботу до філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду технолога очисних споруд цеху водопостачання та водовідведення. Відповідачем встановлено розмір оплати праці за посадою позивача, яка складається з посадового окладу у розмірі 1 600,00 грн. та премії у розмірі 4 750,00 грн. Однак, з невідомих причин відповідач не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату за два місця, а саме за червень 2014 року та липень 2014 року. Заборгованість відповідача по заробітній платі складає 21 364,60 грн. Такі дії ТОВ «Комплекс Агромарс» заподіяли ОСОБА_1 моральних страждань. Таким чином позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Під час розгляду справи позивач подав зміни, доповнення та уточнення до позовної заяви та просив, визнати протиправними дії адміністрації ТОВ «Комплекс Агромарс» про незаконну невиплату заробітної плати за червень та липень 2014 року; стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» для ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за червень та липень 2014 року, з урахуванням індексу інфляції НБУ, в сумі 21 363,60 грн.; стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на його користь, завдану неправомірними діями адміністрації ТОВ «Комплекс Агромарс», моральну шкоду у сумі 7 000,00 грн.; постановити окрему ухвалу і подання на факти грубого порушення трудового законодавства, невжиття службовими особами ТОВ «Комплекс Агромарс» всіх залежних від них заходів по зміцненню трудової і виробничої дисципліни, інші недоліки роботі підприємства, що продовжують трудові спори.

Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з урахуванням змін, доповнень та уточнень до позовної заяви, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити.

Заслухавши позивача з представниками, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, 02.06.2014 року прийнятий технологом дільниці очисних споруд цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту. На підставі наказу №484/6кпу від 01.10.2015 року переведений технологом цеху водопостачання та очисних споруд.

Крім того, з наданих відповідачем відомостей на виплату грошей за червень 2014 року №1430, №1433, №1432, №1401 та липень 2014 року №1509, №1510, №1511, №1422 вбачається, що ТОВ «Комплекс Агромарс» Філія «Гаврилівський птахівничий комплекс» проводило виплату грошей ОСОБА_1

Разом з тим, відповідно до наданого звіту по транзакціям з використанням/без використання БПК, за період з 19.06.2014 року по 19.11.2014 року вбачається, що відповідно до операцій по рахунку без використання картки, ОСОБА_1 нараховувалися грошові кошти, однак нараховані кошти на банківську картку ОСОБА_1 не поступали.

Таким чином, факт отримання ОСОБА_1 заробітної плати за червень та липень 2014 року не знайшов свого підтвердження.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

В свою чергу Кодексом законів про працю України дано визначення заробітної платні, де в ст.94 зазначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Зазначене визначення повністю кореспондується до ст.1 ЗУ «Про Оплату праці».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати становлять основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Строки оплати праці, передбачені ст.115 Кодексу законів про працю України та ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Згідно до ч.1 ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 5 статті 95 Кодексу законів про працю України, передбачено виплату з урахуванням індексації.

Так, відповідно до п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року №1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ №292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.01.1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток.

Відповідно до п.3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Згідно з п.4 зазначеного Положення, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців, сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується.

Оскільки заробітна плата відповідачем своєчасно не виплачена позивачу, вона підлягає індексації.

З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання та відповідно до розяснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 62 - 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідач повинен сплатити позивачу суму інфляційного збільшення.

Отже, з відповідача підлягає стягненню не отримана позивачем заробітна плата з урахуванням індексу інфляції.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення.

Згідно положень ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині про стягнення моральної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» щодо невиплати заробітної плати, а також в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за червень та липень 2014 року з урахуванням індексу інфляції.

На підставі статей 10, 11, 60, 88, 213-218 ЦПК України, керуючись статтями 94, 95, 115 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про незаконну невиплату заробітної плати за червень та липень 2014 року ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітної платі за червень та липень 2014 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 21 364 60грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д. Рудюк