Справа № 716/479/17
Ухвала

29.06.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.

при секретарі Кулька О.М.

за участю

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3Г,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Заставна Чернівецької області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області знаходиться цивільна справа позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій позивач просить визнати недійсними договори купівлі - продажу обладнання №1-08 та №1-09, укладені 07.08.2008 ОСОБА_7 та ОСОБА_4; витребувати у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у його власність наступне обладнання та рухоме майно: інжекційно-ливарну машину Kloкner Ferromatik Desma РМ250 № р., вартістю 44919,25 грн.; термопласт KUASY 1800/400 №13387, 8200/42 1980 р.в., вартістю 81616,29 грн.; термопласт KUASY 800/250 №36633/8 1974 р.в., вартістю 9605,55 грн., ножиці гільйотинні ГН-400М №6709 1986 р., вартістю 6500 грн.; верстат координатно-росточний 2А450 №119 1963 р.в., вартістю 13000 грн.; установку вакуумну УВМ-15У, вартістю 2610 грн.; верстат плоскошліфувальний ЗЕ711ВФ2 №509, вартістю 4600 грн.; верстат ГФ2522 №23 1990 р.в., вартістю 7200 грн.; станок токарний ФТ-11 1989 р.в., вартістю 3000 грн.; лінію по виготовленню паперових мішків, вартістю 34500 грн.; станок плоскошліфувальний 1970 р.в., вартістю 3000 грн.; станок фрезерно-свердлильний № 241507,52 1985 р.в., вартістю 52000 грн.; компресор СБ4С 540 л.м 1980 р.в., вартістю 1980 грн.; електропогрузчик ШТІЛЬ, вартістю 5120 грн.; прес гідравлічний У2706 № 9140 1990 р.в., вартістю 3200 грн.; станок круглошліфувальний ЗА130 № 8219 1979 р.в., вартістю 2700 грн.; верстат ерозійно-прошивний 4Е723 №646 1979 р.в., вартістю 5040 грн.; станок фрезерний ВМ -13 №290 1988 р.в., вартістю 7000 грн.; верстат ерозійно-металорізальний фрезерувальний, вартістю 7028,74 грн.; електротельфер, вартістю 1080 грн.; матеріальний циліндр, вартістю 450 грн.; шнек 2 шт., вартістю 1460 грн.; трансформаторну підстанцію 04/10 250 кіловат l шт., вартістю 5200 грн.; котел твердопаливний ДЕМБРАД 1 шт., вартістю 11000 грн.; стіл слюсарний (саморобний власного виробництва) 2 шт., вартістю 700 грн.; стелаж (саморобний власного виробництва) 3шт., вартістю 500 грн.; візок для ковпака (саморобний власного виробництва) 40 шт., 450 грн. за 1 шт., загальною вартістю 18000 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; шафу б/у 4 шт. 30 грн., загальною вартістю 120 грн.; сталь інструментальну 710 кг., вартістю 1559,16грн.; подрібнювач для дріблення пластмаси (власного виробництва), вартістю 8000 грн.; термопакувальну машину (власного виробництва), вартістю 10000 грн.; уголок 42 метри за ціною 43,50 грн., загальною вартістю 2907,00 грн., а всього рухоме майно загальною вартістю 355836 грн.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про часткове забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину спірного рухомого майна (устаткування та обладнання), перелік якого складається з вісімнадцяти пунктів, що знаходиться в нежитловому приміщення телятника за адресою с. Звенячин, вул. Шевченка, 2Б, посилаючись на те, що невжиття цих заходів може призвести до остаточної втрати обладнання та неможливості виконання рішення суду.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували накладення арешту на спірне майно, посилаючись на те, що значна частина зазначеного в переліку обладнання та матеріалів на даний час відсутня в нежитловому приміщенні телятника за адресою Чернівецька область, Заставнівський район, с. Звенячин, вул. Шевченка, 2Б, оскільки з 2008 року - набуття відповідачем у власність даного рухомого майна пройшов тривалий час і вона, як власник, могла розпорядитися ним на власний розсуд. Крім цього позивачем пропущено строки позовної давності за заявленими вимогами, а також накладення арешту на зазначене рухоме майно може призвести до негативних наслідків для господарської діяльності відповідачів.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Приписами ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно п.3 ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 2 статті 181 ЦК України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Згідно ч.1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками є незамінними.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що в зазначеній заяві, конкретизовано частину рухомого майна з індивідуальними ознаками, на яке позивач просить накласти арешт з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду, проте до заяви про забезпечення позову заявником не зазначено та не надано доказів, підтверджуючих, що саме це рухоме майно згідно зазначеного переліку знаходиться у відповідача в нежитловому приміщення телятника за адресою с. Звенячин, вул. Шевченка, 2Б.

Накладення арешту на майно без встановлення його дійсного місцезнаходження буде суперечити вимогам пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України, яка передбачає такий вид забезпечення позову стосовно майна яке належить відповідачу та знаходиться у нього чи третіх осіб.

За таких обставин заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає поверненню заявнику, як подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Пухарєва