Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/995/17
Провадження № 2/209/834/17
"29" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
при секретарі Золотих Л.М.
адвоката Фесюк Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на 1/2 частку автомобіля,-
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ,в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, тип СЕДАН -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1.
На обґрунтування позову зазначено, що в1997 році вона познайомилася з ОСОБА_6, з часом їхні відносини переросли в сімейні, і починаючи з листопада 1997 року вони стали проживати разом за однією адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на праві спільної власності разом з її донькою. Оскільки на момент їхнього знайомства ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, то та обставина, що вони почали проживати однією сім'єю, призвела до розірвання вказаного шлюбу. До 2000 року ОСОБА_6 проживав разом з нею за вищевказаною адресою без реєстрації, але починаючи з грудня 2000 року він за її заявою був офіційно зареєстрований в належній їй квартирі, і постійно проживав в ній разом з нею до його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6. Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, і з метою правильного визначення її складу вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як іншим шляхом вона не може захистити свої права та законні інтереси.
Як вже було зазначено вище - вона та ОСОБА_6 почали проживати спільно починаючи в листопада 1997 року до його смерті в належній їй квартирі. З цього часу вони були пов'язані спільним побутом і в них виникли взаємні права та обов'язки, що виражалося в наступному: крім того, що вони разом проживали у одній квартирі вони мали спільний бюджет та вели спільне господарство, вони мали взаємні права та обов'язки, які полягали в тому, що ОСОБА_6 працював на підприємстві ТОВ «Лоекс» на посаді економіста, а вона переважно вела домашнє господарство, але в 2003 році та в період з 2010 по 2011 роки вона також працювала на ТОВ «Лоекс» на посаді технолога. В її обов'язки входила закупівля продуктів харчування, приготування їжі, прання одежі прибирання квартири, тобто ведення домашнього господарства, а її, на той час вже громадянський чоловік, виконував по дому чоловічу частину роботи. Прибутки та витрати їхнього сімейного бюджету вони визначали за спільною згодою. Шлюб вони повторно не реєстрували, так як відсутність зареєстрованого шлюбу ніяким чином не перешкоджала їхньому сумісному проживанню. Кожен з них відчував турботу та, в разі необхідності, отримував необхідну допомогу від іншого члена сім'ї і без наявності свідоцтва про шлюб та без відмітки у паспорті.Так, коли в березні 2005 року ОСОБА_6 достатньо серйозно захворів, то вона весь час хвороби доглядала за ним та піклувалася про нього, намагаючись всіма силами полегшати його страждання та досягти скорішого одужання, так само вона поводила себе і в 2011 році, коли її чоловік був прооперований також у зв'язку з хворобою.
Окремо зазначає, що на момент початку спільного проживання вона, як і ОСОБА_6, перебувала в іншому шлюбі, але фактично сімейні відносини з першим чоловіком ОСОБА_8 не підтримувала, а рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 23 грудня 2004 року, яке набрало законної сили 24 січня 2005 року, її шлюб було розірвано. Під час спільного проживання вони з ОСОБА_6 разом відпочивали, в тому числі і за кордоном, разом піклувалися про їхніх дітей, яких вони мали від перших шлюбів. Так, вона від першого шлюбу має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, а її цивільний чоловік доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки ОСОБА_6 проживав разом з нею, то він піклувався і про її доньку та відносився до неї не гірше ніж до своїх дітей. Вона, в свою чергу, також приділяла достатньо уваги дітям свого цивільного чоловіка і ніколи не відмовляла їм в допомозі. Коли ОСОБА_6 помер, то вона взяла на себе всі витрати, пов'язані з погребінням, та організувала поховання. Всі ці обставини доводять факт проживання чоловіка ОСОБА_6 та жінки ОСОБА_2 однією сім'єю без шлюбу, без перебування в іншому шлюбі в період з 24 січня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_6.
З цього приводу зазначає, що 07 серпня 2007 року ними за договором купівлі-продажу, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Запорізький автомобілебудівний завод», як продавцем, та фізичною особою ОСОБА_6, як покупцем, був придбаний автомобіль модель: TF699 марки DAEWOO-FSO, колір темно-зелений мет. за вартістю 42 600 грн.
Представник позивача Фесюк Ю.О. та позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні обгрунтуванню позову.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
29 червня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивачка - її мати. ОСОБА_6 - це її вітчим. Він став мешкати з її мамою, коли їй виповнилося 7 років. Її мати жила з ОСОБА_6 однією сім'єю. Вона його називала татом , але частіше "ОСОБА_6". ОСОБА_6 та її мати працювали, вони вели спільне господарство, бюджет у них був також сумісний. Бюджетом вони розпоряджалися разом. Вони разом завжди відпочивали . В один час її мати іздила підробляти до Польші, коли захворів ОСОБА_6
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_12 - вітчим його дружини. Познайомився він з ним приблизно 15 років тому, коли зустрічався зі своєю майбутньою дружиною. У них були теплі , сімейні відносини. Вони разом відпочивали, один одному допомагали. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 жили як одна родина.
Суд, вислухав в судовому засіданні позивачку, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно позовної заяви позивачка ОСОБА_2 з 1997 року проживала разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної власності позивачці ОСОБА_2 та її донькі ОСОБА_9.
На момент знайомства ОСОБА_2 з ОСОБА_6 - ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 31 липня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану цивільного стану Дніпродзержиського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 11 листопада 1997 року - було розірвано. (а.с.14)
ОСОБА_2 на момент знайомства з ОСОБА_6, також перебувала у шлюбі з ОСОБА_13, який рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.12.2004 року - було розірвано. (а.с.13).
Згідно свідоцтва про смерть, видане 02 листопада 2016 року Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.(а.с.35).
Згідно довідки ТОВ "Абонент ХХІ" від 14.12.216 року ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1, з 05.12.2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.12).
01.11.2016 року між КП "Дніпродзержинський спецкомбінат" та ОСОБА_2 було укладено договор замовлення на організацію та проведення поховання № 001405, згідно якого ОСОБА_2 була замовником організації та проведення поховання померлого ОСОБА_6, облаштування місця поховання. (а.с.36)
Під час спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6 разом відпочивали, в тому числі і за кордоном, разом піклувалися про їхніх дітей, яких вони мали від перших шлюбів. Так, вона від першого шлюбу має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, а її цивільний чоловік доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки ОСОБА_6 проживав разом з нею, то він піклувався і про її доньку та відносився до неї не гірше ніж до своїх дітей. Вона, в свою чергу, також приділяла достатньо уваги дітям свого цивільного чоловіка і ніколи не відмовляла їм в допомозі.( а.с.23-33).
Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...
Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. …… Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Зі змісту ст.74 СК України впливає, що майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Позивачка ОСОБА_2 зазначає, що ніякого письмового договору між нею та ОСОБА_6, стосовно правового режиму майна, набутого ними за період спільного проживання не існує.
Частиною 2 статті 74 СК України також передбачено, що на майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексу.
Згідно роз'яснень, які містяться у п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.
Частиною 1 статті 70 СК України, яка відноситься до глави 8 даного Кодексу, передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Таким чином, законодавець дотримується засад рівності прав співвласників стосовно спільного сумісного майна.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, тип СЕДАН -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на імя ОСОБА_6 (а.с.22).
Дане майно відповідно до ст.74 та ч.1ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч.1ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Таким чином, зважаючи на те, що спірний транспортний засіб був придбаний позивачкою та її покійним чоловіком в період їх спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу за спільні кошти, наявні підстави для задоволення позову в цій частині, визнавши право власності на 1/2 частину автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, тип СЕДАН -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 за позивачкою .
Відповідачі не надали суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на 1/2 частку автомобіля - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частку автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, тип СЕДАН -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його ухвалення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.
Суддя Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська О.О. Лобарчук