Справа № 755/9488/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті людини в порядку статті 257-1 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, із заявою, в якій просить суд: встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, місце смерті - місто Луганськ, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року; зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний актовий запис реєстрації смерті до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та видати свідоцтво про смерть.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Луганськ помер її чоловік - громадянин України ОСОБА_2 Документами, що підтверджує факт смерті є медичне свідоцтво про смерть № 104 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, свідоцтво про поховання № 192 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, договір-замовлення на проведення похорон від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, які були отримані нею від «місцевих органів». Вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про смерть, але їй була надана письмова відмова у проведенні державної реєстрації смерті.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, в якій просив розглядати справу без участі їхнього представника відповідно до фактичних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 1971 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер.

Документами, що підтверджують факт смерті ОСОБА_5 є лікарське свідоцтво про смерть № 104 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого Луганською міською поліклінікою № 9» ЛНР, довідкою про причину смерті № 104, договором-заказом на організацію і проведення похорон від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6; свідоцтвом про поховання № 192 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого Ритуальною службою міста Луганськ (8, 10, 12).

В подальшому, заявник звернулася до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2

Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20 червня 2017 року, у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (а.с.17).

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, видане органами на території м. Луганськ Луганської області, лікарське свідоцтво про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина ОСОБА_2, що створює перешкоди та робить неможливим оформлення свідоцтва про смерть ОСОБА_2

Державна реєстрація смерті громадянина ОСОБА_2 не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту смерті останнього є документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно п.8 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, враховуючи що заявником до матеріалів справи додані документи, які доводять факт смерті ОСОБА_2 у м. Луганськ Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та враховуючи те, що ОСОБА_2 помер в районі проведення антитерористичної операції, а реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Луганськ Луганської області.

Щодо заявлених вимог про зобов'язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві внести відповідний актовий запис реєстрації смерті до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та видати свідоцтво про смерть, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки внесення актового запису реєстрації смерті до Державного реєстру актів цивільного стану та видача свідоцтва про смерть є по суті наслідком виконання рішення суду про встановлення факту смерті. Крім того, заявлені вимоги до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві не можуть розглядатися в порядку окремого провадження.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті людини в порядку статті 257-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 212- 215, 256, 257-1 ЦПК України, Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті людини в порядку статті 257-1 ЦПК України - задовольнити частково.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловічої статі, уродженця м. Ворошиловград, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Луганськ Луганської області, причина смерті - хронічна серцева недостатність ІІІ ст., діфузний кардіосклероз.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: