Категорія 27Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4, на її користь борг за договором позики від 3 грудня 2012 року в сумі 3600 доларів США, що еквівалентно 28774,80 грн., проценти за користування позикою в сумі 1778, 11 грн. та 3 % річних за прострочення повернення позики в сумі 243,60 грн.; стягнуто з ОСОБА_4, на її користь борг за договором позики від 3 січня 2013 року в сумі 10000 доларів США, що еквівалентно 79930 грн., проценти за користування позикою в сумі 440 доларів США, що еквівалентно 3516,92 грн. та 3 % річних за прострочення повернення позики в сумі 656,95 грн., а також судові витрати по справі.

09 вересня 2015 року відповідач сплатив суму боргу, згідно із офіційним курсом валют Національного банку України станом на 11 грудня 2013 року.

Посилаючись на те, що на час виконання зобов'язання курс долара змінився, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь 243399, 20 грн. завданих збитків, а також судові витрати по справі.

Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій, останнім рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 243399,20 грн. збитків в звязку з несвоєчасним виконанням судового рішення та 8568,24 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 243399,20 грн., оскільки є збитками в звязку з несвоєчасним виконанням судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 3 грудня 2012 року в сумі 3600 доларів США, що на час ухвалення рішення було еквівалентно 28774,80 грн., проценти за користування позикою в сумі 1778,11 грн. та три проценти річних за прострочення повернення позики в сумі 243,60 грн. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 3 січня 2013 року в сумі 10 тис. доларів США, що на час ухвалення рішення еквівалентно 79930 грн., проценти за користування позикою в сумі 440 доларів США, що еквівалентно 3516,92 грн. та три проценти річних за прострочення повернення позики в сумі 656,95 грн., а також судові витрати по справі.

9 вересня 2015 року відповідач сплатив суму боргу, згідно з офіційним курсом валют Національного банку України станом на 11 грудня 2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Поняття «збитки» включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Доводи апеляційної скарги, проте, що повернення коштів по договору позики та стягнення коштів за невиконання зобов'язань повинні регулюватись ст.625 ЦК України спростовуються тим, що відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 цього Кодексу).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті

Стягуючи заборгованість за договором позики, предметом яких були долари США, у гривнях судом визначено розмір коштів, виходячи з курсу долара до гривні.

Між тим, відповідач, з урахуванням положень ст. 1049 ЦК України та того, що предметом позики були і долари США, має обов'язок по поверненню саме доларів США.

Визначення її гривневого еквівалента і стягнення судом коштів у гривнях за офіційним курсом на день ухвалення рішення не суперечить чинному законодавству.

Виходячи із того, що на час виконання рішення і сплати гривневого еквівалента отриманих у позику доларів США курс цієї валюти збільшився, тому порушене право кредитора на отримання еквівалентної переданим у позику доларам США суми порушене і для його відновлення зазнає витрат, які є збитками в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України. Такими обставинами позивач ОСОБА_2 обґрунтовувала свої позовні вимоги та просила з відповідача стягнути 243399,20 грн. збитків, оскільки відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти в розмірі 13600 доларів США, що еквівалентні на день повернення 13600х25,82=351152 грн., а повернуто було 108704,8 грн., різниця складає 243399,20 грн. (351152 грн. 108704,80 грн.= 243399,20 грн.) (а.с.45-46).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків (ст.22 ЦК України) в розмірі 243399,20 грн., так як стягнення збитків є способом захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів, оскільки відповідач не повернув грошові кошти в іноземній валюті (долари США) у визначені строки, офіційний курс долара США збільшився, а тому права позивача порушені та підлягають судовому захисту.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_6

Судді: підписи ОСОБА_7

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: ОСОБА_6