Справа № 428/3677/16-ц
Провадження №2/428/399/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим , що позивач ОСОБА_3 є єдиним власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Зазначене помешкання ОСОБА_5 придбав в 2006р. у відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі цивільного правочину. Не дивлячись на те, що з моменту продажу квартири ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4 припинила фактичне проживання в ній, вона не знялася з реєстрації місця проживання і станом на сьогоднішній день лишається зареєстрованою за вказаною адресою. Така обставина створює позивачу ОСОБА_3 значні перешкоди у реалізації його права власності щодо цього помешкання, у звязку з чим він не має змоги повноцінно користуватися своїм житлом. У будь-яких витратах, повязаних з утриманням житла, відповідачка з очевидних причин участі не бере. При цьому, вартість комунальних послуг нараховується позивачу ОСОБА_3 з урахуванням проживання відповідача ОСОБА_4, що є несправедливим і не відповідає дійсності. Оскільки відповідач ОСОБА_4 не проживає із позивачем ОСОБА_3 і не веде спільного господарства протягом строку, який значно перевищує один рік, позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом і просить суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що ОСОБА_3 є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, проте відповідач ОСОБА_4 після продажу спірної квартири не знялася з реєстраційного обліку і наразі значиться зареєстрованою у ній, чим порушує права позивача ОСОБА_3, як власника квартири. Оскільки відповідач ОСОБА_4 немає ніякого відношення до вказаної квартири, просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2. Крім того, додатково пояснив, що при спілкуванні з відповідачем, йому стало відомо, що мати відповідача, яка заявляла про визнання договору купівлі продажу недійсним, померла. Відповідач, після смерті своєї матері навіть не вступила у спадщину, тобто фактично претензій до цієї квартири ОСОБА_4 не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, просив розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами, додаткових пояснень не надав.

Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького МВ УДМС України у Луганскій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 319 , 321 , 379 , 391 ЦК України , власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок , квартира , інше жиле приміщення , призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України , громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку) , квартиру , користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири серії ВЕТ№423699, посвідченого 06.08.2007р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстр №2364, ОСОБА_5, передав, а ОСОБА_3 прийняв у власність квартиру №81 в будинку № 11 по шосе Будівельників в місті Сєвєродонецьку Луганської області. Право власності за ОСОБА_3 зареєстровано від 29.03.2011р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Відповідно до копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №1428 від 05.05.2016р., ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3, власник за даною адресою не зареєстрований, за вказаною адресою зареєстрована одна особа, ОСОБА_4, 1960р.н. Відповідно до довідки наданої УДМСУ у Луганській області від 20.04.2016р., за відомостями адресно-довідкового підрозділу, ОСОБА_4, 04.11.1960р.н. з 26.06.1986р. значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно копії акту КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 10.03.2016р. за адресою: АДРЕСА_3 власником є ОСОБА_3, який мешкає за вказаною адресою без реєстрації місяця проживання з 2007р. по теперішній час, крім вказаної особи з 2007р. в квартирі ніхто не мешкає.

Таким чином , у судовому засіданні було встановлено , що позивач ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2007р. набув у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. За даною адресою залишилась зареєстрованою колишня власниця квартири відповідач ОСОБА_4. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сімї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата судового збору по справі в розмірі 551,20грн. документально підтверджена квитанцією в матеріалах справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10 , 11 , 27 , 31 , 57 , 60 , 88, 212-215 , 223 ЦПК України , ст.ст. 319 , 321 , 379 , 391 , 401, 406 ЦК України , ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у праві користування житлом, шляхом визнання ОСОБА_4 , 04.11.1960р.н. , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе БудівельниківАДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_4, 04.11.1960р.н., і.к. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, 17.03.1970р.н., і.к. НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 551,20грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя