Номер провадження: 22-ц/785/4660/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С. ,

при секретарі: Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою начальника Центрального району електричних мереж публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Дорошенка Олександра Андрійовича на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року представник ПАТ „ЕК Одесаобленерго" ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 23095,48 гривень та судовий збір в розмірі 243,6 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору ПКЕЕН Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» зобов'язується постачати електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1, а споживач ОСОБА_3 оплачувати спожиту електроенергію відповідно до умов договору. Проте, згідно з особовим рахунком споживача НОМЕР_1 та відповідно до показань лічильника за розрахунковий період з 01.10.2012 року до 01.07.2015 року згідно з розрахунком заборгованості споживачем використано електричної енергії на суму 25 152,29 гривень. За наведений період сплата на використані послуги відповідачем частково проводилась, в результаті чого заборгованість відповідача перед ПАТ «ЕК Одесаобленерго» становить 23 095,48 гривень, з огляду на що позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ „ЕК Одесаобленерго" відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, начальник Центрального РЕМ ПАТ „ЕК Одесаобленерго" Дорошенко О.А. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію, суд першої інстанції виходив з недопустимості використання в якості єдиного та достатнього доказу існування у відповідача перед позивачем заборгованості та її розміру, показань приладу обліку спожитої електричної енергії, що не пройшов вчасно та у встановленому порядку своєї державної повірки. Інших об'єктивних та достовірних доказів існування такої заборгованості у відповідача суду не надано, встановити ці обставини з наданих сторонами доказів не має правової можливості.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, засновані на законодавстві та є правильними.

З матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, отримує послуги ПАТ «ЕК Одесаобленерго» щодо електропостачання;

- відповідно до акту про порушення № 032712 від 07.10.2014 року, в якості розрахункового вказано лічильник №1664371, тип СО-И446М, дата повірки 1997/ІІ, рік випуску 1990. При цьому за даним актом виявлено порушення цілісності пломб держповірителя,фальсифікація держповірительних пломб на лічильнику №1664371. Даний акт підписаний двома працівниками ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» та споживачем ОСОБА_3 (а. с.35);

- 07.10.2014 року ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 встановлений лічильник тип НІК 2102, № 6177689 з одночасним його перенесенням з квартири споживача на фасад будинку. Того же дня працівником ПАТ «ЕК Одесаобленерго» складений акт про пломбування електролічильника, встановленого для обліку споживання електроенергії у квартирі ОСОБА_3, який підписаний останньою (а.с.122-123);

- останні відомі енергопостачальнику показники лічильника №1664371, що обліковував електроенергію за місцем проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, були - 8644 станом на 11.10.2004 року;

- при заміні 07.10.2014 року лічильника тип СО-И446М № 1664371 на новий - тип НІК 2102 № 6177689, працівниками ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» були зафіксовані показання заміненого лічильника: 4708.

У відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕП) зазначено, що згідно з п. 15 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки із залученням представників Держспоживстандарту. У відповідності до п. 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергії україни № 562 від 04.05.2006 року, обсяг та вартість не облікованої електричної енергії визначається на підставі акту про порушення (т.1 а.с.119).

Проте, оскільки виявленими порушеннями цілісності пломб держповірителя та фальсифікації держповірительних пломб на лічильнику №1664371 зафіксовані в акті про порушення № 032712 від 07.10.2014 року, позивачем заявлені ним до відповідача вимоги не обгрунтовувалися, суд першої інстанції оцінки даним обставинам не давав.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги про стягнення заборгованості 23 095,48 гривень за використану, але не оплачену споживачем електроенергію тим, що на протязі 10 років - з 11.10.2004 року до 07.10.2014 року енергопостачальник не мав відомостей про показання лічильника. Споживач всіляко ухилялася від допуску представників ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» до лічильника та не повідомляла енергопостачальнику про показання лічильника. Останні відомі показники електролічильника відповідача станом на 11.10.2004 року становили 8644 квт. Станом на 07.10.2014 року, коли була здійснена заміна електролічильника на новий, з заміненого лічильника були зняті показання - 4708 квт. Оскільки, лічильник не міг протягом 10 років рахувати у зменшений бік, то показники 4708 станом на 07.10.2014 року могли утворитися внаслідок того, що з 11.10.2004 року коли були зафіксовані показники 8644, лічильник здійснив повне коло обертів - тобто до 100 000 після чого показники автоматично обнулилися і дійшли до 4708 квт. За 10 років лічильник здійснив повне коло і додатково ще 4708 обертів, кожний з яких дорівнює 1 квт. Різниця становила 96064 квт. і утворилася за 10 років. Тому за один рік в середньому споживалося 9600 квт. або 800 квт. на місяць (9600/12).

Тобто, позивач заявляючи вимоги про стягнення заборгованості 23 095,48 гривень фактично виходив з непошкодженості електролічильника, цілісності пломб та відсутності фальсифікації держповірительних пломб на лічильнику №1664371, що однак розходиться з порушеннями зафіксованими в акті про порушення № 032712 від 07.10.2014 року.

При цьому акт № 032712 від 07.10.2014 року не може бути скасованим, оскільки по суті не є рішенням або нормативним документом чи правочином в розумінні ст..202 ЦК України. Даний акт є документом, що відображає виявлені під час перевірки дотримання абонентом Правил користування електричною енергією певних обставини і не більше. Рішення за таким актом приймається енергопостачальником з урахуванням виявлених обставин. Правом енергопостачальника є звернення до суду та обґрунтування на власний розсуд заявлених вимог.

Таким чином, акт № 032712 від 07.10.2014 року по суті є доказом, оцінку якому при його наданні сторонами здійснює суд.

Судом з'ясовано, що електролічильник №1664371, який був знятий у відповідача 07.10.2014 року та замінений на інший, експертизу у відповідності до п. 15 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, не пройшов, а місцезнаходження та доля самого цього знятого приладу обліку представнику позивача не відома.

Проте, як вже зазначалося, енергопостачальник заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиту електричну енергію 96064 квт. виходив з окрім з непошкодженості лічильника,цілісності пломб та відсутності факту фальсифікації держповірочних пломб, також зі справності електролічильника не враховуючи при цьому, що електричний лічильник не проходив періодичну повірку з лютого 1997 року до часу його зняття 07.10.2014 року.Після зняття лічильника документальні докази, що лічильник був повірений і що проведеною повіркою встановлено його відповідність технічним умовам та справність, відсутні і позивачем суду не надані.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у період експлуатації прилади обліку повинні обов'язково проходити періодичну повірку, тобто контроль метрологічних характеристик. Періодичність повірки встановлюється під час державних приймальних випробувань та, як правило, вказується в супровідній документації: паспорті, інструкції з експлуатації тощо.

Електронні прилади обліку електроенергії повіряються не рідше 1 разу на 6-16 років (у залежності від типу лічильника), індукційні - не рідше 1 разу на 4-8 років.

Згідно з положеннями пунктів 38 та 40 Правил користування електричною енергією для населення, на енергопостачальника покладені обов'язки щодо здійснення планової повірки, обслуговування, ремонту і заміни приладів обліку, які проводяться в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором про користування електроенергією.

Планова заміна розрахункових приладів обліку здійснюється енергопостачальником (ПАТ «Одесаобленерго») за його власний рахунок відповідно до міжповірочного інтервалу встановленого нормативно-технічними документами для кожного типу розрахункового приладу обліку.

Відповідно до глави 5 Правил користування електричною енергією для населення для обліку електричної енергії з метою проведення комерційних розрахунків мають використовуватися засоби обліку, які пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до глави 5 Правил користування електричною енергією для населення, кожен встановлений прилад обліку повинен мати на гвинтах, що кріплять кожух лічильника, пломби з тавром органу держповірки, а на клемній кришці - пломбу енергопостачальної організації.

У відповіді НКРЕП від 25.03.2016 року на звернення ОСОБА_3 зазначено, що у разі виявлення цілісності пломб держповірителя та фальсифікації держповірительних пломб, нарахування збитків за актом перевірки не здійснюється у випадку порушення енергопостачальником термінів повірки приладів обліку. Відповідно до інформації, зафіксованої в акті про порушення дата повірки приладу обліку СО-И464 № 1664371 була у лютому 1997 року, хоча згідно з паспортом лічильника періодична перевірка мала здійснюватися кожні 8 років. Таку перевірку енергопостачальник не виконав у 2005 та у 2013 роках. Енергопостачальник не має права нараховувати збитки за Актом про порушення та має привести свої дії у відповідність до чинного законодавства шляхом скасування Акту про порушення та нарахувань за цим актом (т. 1 а.с. 120).

Судом надано оцінку, що енергопостачальник не довів факту перешкоджання з боку відповідача щодо здійснення повірки (заміни) електролічильника позивачем.

Як вбачаться з встановлених у справі обставин, 07.10.2014 року енергопостачальник безперешкодно замінив електролічильник СО-И464 № 1664371 на електролічильник НІК 2102, № 6177689, та при цьому в порушення абз. 3 п. 11 ПКЕЕН самочинно, без згоди споживача, здійснив переніс новий електролічильник з квартири на фасад будинку.

Надані позивачем документи з зафіксованими результатами відвідування квартири ОСОБА_3 з відмітками «немає вдома», «не відчинили двері» «не проживає» не свідчить про перешкоджання відповідачем позивачу саме щодо здійснення повірки або заміни електролічильника позивачем, яку до речі позивач без будь-яких безперешкод з боку відповідача здійснив 07.10.2014 року. При цьому відповідні акти - і про виявлення порушення і про заміну електролічильника і про пломбування встановленого електролічильника були підписані відповідачем без зауважень.

В сукупності з іншими доказами дані обставини можуть свідчити про не виконання споживачем електричної енергії його обов'язків в частині щомісячного повідомлення енергопостачальнику поточних показань електролічильника та про його ухилення від проведення звірки показань через не забезпечення допуску представників енергопостачальної організації до лічильника.

Проте такі відмітки в журналі планових обходів ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» за відсутності проведення документів про повірку відповідності та справності приладу обліку, не є юридичною підставою для нарахування збитків за показниками не повіреного належним чином лічильника.

Можливість проведення позачергової перевірки засобів обліку електроенергії за власний рахунок споживача можлива лише у разі виникнення у нього сумнівів щодо правильності показань.

Проте обов'язок планової періодичної чергової повірки електричного лічильника законодавство на споживача не покладає.

У разі несвоєчасного проведення планової періодичної повірки приладу обліку (електролічильника), енергопостачальна організація має здійснити таку повірку за першої можливості і лише у разі встановлення повіркою відповідності приладу обліку та підтвердження його справності, може враховувати показання електролічильника для проведення нарахування за несплачені, але спожити об'єми електричної енергії за тарифами щомісячних норм її середнього споживання абонентом.

Таких вимог законодавства енергопостачальник не дотримався і після заміни 07.10.2014 року електролічильника №1664371 на інший, з незрозумілих причин не забезпечив проведення перевірки (повірки) відповідності та справності знятого електролічильника, який до цього останній раз повірявся у 1997 році і не проходив в подальшому періодичну перевірку у 2005 та у 2013 роках.

Проте не забезпечивши проведення повірки знятого електролічильника і не зафіксувавши, але врахував показання не повіреного належним чином за минулі роки для нарахування збитків.

При таких обставинах висновки районного суду про відсутність юридичних підстав для задоволення заявлених вимог про стягнення неврахованої на підставі не повіреного у встановленому порядку та належним чином електролічильника, відповідають встановленим у справі обставинам і є правильними.

Що стосується частини вимог про стягнення заборгованості з 07.10.2014 року до 21.01.2015 року за 406 квт. спожитої електричної енергії згідно з показника нового лічильника № 6177689, то згідно з квитанцією № 102 від 23.12.2014 року відповідачка заплатила борг за спожиту електроенергію в обсязі 389 квт. за період з 07.10.2014 року до 22.12.2014 року в сумі 129 грн.85 коп. Згідно діючого на той час (2014 рік) тарифу - 0,3084 грн. за 1 квт. за об'єм споживання до 150 квт. включно на місяць та від 150 квт. до 800 квт. включно - 0.4194 грн. за 1 квт. ОСОБА_3 за відсутності пільг мала сплатити за 389 квт. - 146 грн. 49 коп. (150*0,3084) + (139*0,4194). Сплачено було 129,85 грн.. Тобто недоїмка склала 16,64 грн. Крім того до часу відключення квартири споживача від електрики 21.01.2015 року додатково було спожито ще 18 квт.*0,3084=5,55 грн. Взагалі доплаті підлягало 22,19 грн. (16,64+5,55).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, виконаного енергопостачальником, вся заборгованість споживача рахується з наростаючим підсумком. За наявності недоїмки (заборгованості) за минулі періоди, при надходженні чергової оплати на особовий рахунок споживача, дана сума враховується в рахунок загальної заборгованості (з урахуванням минулої недоїмки).

Той факт, що на час звернення позивача до суду з вимогами про стягнення заборгованості в тому числі і за 406 квт. незважаючи на оплату у грудні 2014 року споживачем обсягу спожитої електроенергії з 07.10.2014 року до 22.12.2014 року 389 квт. підтверджує, що енергопостачальник при надходженні поточної оплати на особовий рахунок споживача, але за наявності заборгованості за минулі періоди, враховує сплачену суму на зменшення загальної заборгованості.

На час ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції 21.03.3017 року, ОСОБА_3 сплатила 13.02.2017 року 152 грн. 65 коп. за спожиті 215 квт. та 09.03.2017 року 94 грн. 96 коп. за 133 квт. Отже грошові кошти, що надійшли на рахунок ОСОБА_3 покрили недоїмку 22 грн. 19 коп., яка в неї була за показниками 406 квт. спожитої електроенергії на 21.01.2015 року (407-1 квт. який вже був при встановленні нового лічильника 07.10.2014 року).

Згідно з наданими відповідачкою поясненнями в районному суді та згідно з доданими квитанціями про сплату вбачається, що ОСОБА_3 сплачуючи заборгованість у лютому 2017 року - після підключення її квартири до електрики 28.12.2016 року, враховувала недоплату за спожиту електроенергію у жовтні 2014-січні 2015 року. До цього вона не погашала недоїмку по платежам у зв'язку з відключенням її квартири від електрики з 21.01.2015 року до 28.12.2016 року (майже 2 роки).

При таких обставинах немає підстав для набуття висновку про існування на час ухвалення судом оскаржуваного рішення заборгованості за спожиту електроенергію в обсязі 406 квт. ч. за період з 07.10.2014 року до 21.01.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що споживач обмежував допуск енергопостачальника до лічильника, не повідомляв щомісяця про поточні показання лічильника, не повідомляв про недоліки в роботі лічильника, зокрема щодо показань спожитої електричної енергії, не можуть бути зятими до уваги з огляду на таке.

Нарахування збитків з врахуванням показань електролічильника можливі у разі доведення його справності через здійснення державної повірки. Тобто після заміни електролічильника у квартирі відповідача, показання якого покладені в основу нарахування збитків, даний електролічильник підлягав держповірці з метою встановлення його відповідності технічним умовам і висновку про його справність за умови відсутності ознак та слід пошкодження приладу, зриву або пошкодження пломб держповірителя та фальсифікації держповірительних пломб на такому лічильнику. У разі, якщо перелічені порушення цілісності лічильнику та держповірительних пломб зафіксовані, то такий лічильник підлягав експертизі. З урахуванням акту про порушення № 032712 від 07.10.2014 року, яким зафіксовано порушення цілісності пломб держповірителя та фальсифікації держповірительних пломб на лічильнику №1664371, даний електролічильник підлягав експертизі. Позивачем не надано документальних доказів проведення повірки лічильника №1664371.

Тому дані доводи апеляційної скарги не спростовують висновки районного суду про відсутність підстав для стягнення нарахованих позивачем збитків обґрунтованих показаннями електролічильника, який не пройшов держповірку і справність якого не підтверджена належним чином.

Одночасно неможливо не врахувати, що при заміні електролічильника не повіреного у належні строки, перевіркою 07.10.2014 року встановлено порушення цілісності пломб держповірителя та фальсифікації держповірительних пломб. Непроведення експертизи та державної повірки відповідності даного електролічильника унеможливлюють використання його показань для нарахування збитків з огляду на те, що порушення правил ПКЕЕН, якими обгрутовує свої вимоги позивач не знайшли відображення в акті про порушення від 07.10.2014 року.

Водночас за зафіксованими в акті від 07.10.2014 року порушеннями до отримання енергопостачальником результатів експертизи не може застосовуватися Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 року, оскільки нарахування збитків можливо лише за актом про порушення.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом позовної давності не можуть бути взятими до уваги, оскільки суд вказуючи у рішенні про звернення позивача з позовом до суду з порушенням строків позовної давності, посилався на те, що позивач у липні 2015 року звернувся до суду до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за весь період з 11.10.2004 року (дати останнього зняття показань лічильника) до 21.01.2015 року, обрахувавши цю заборгованість без зазначення часу її виникнення. Але при цьому суд першої інстанції не застосував позовну давність до заявлених вимог в якості окремої підстави для відмови у вимогах, а виходив з їх безпідставності та недоведеності. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Центрального району електричних мереж публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» Дорошенка Олександра Андрійовича - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

Є.С. Сєвєрова