Справа №577/1647/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Громова Л. В.
Номер провадження 22-ц/788/846/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Конотопської міської ради

про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення,-

в с т а н о в и л а :

12 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду, свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 2007 року вона перебувала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах. У серпні 2009 року вони уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Після реєстрації шлюбу вона зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1. У цій квартирі згодом були зареєстровані діти сторін. З весни 2009 року всі члени сім'ї, за згодою матері чоловіка - ОСОБА_5, яка є власницею квартири АДРЕСА_2, проживали в даній квартирі. Вказану квартиру ОСОБА_5 надала їм для постійного проживання як членам своєї родини без будь-якої плати за її користування. У квартирі подружжя зробило капітальний ремонт, придбали меблі та побутову техніку. Однак 23 лютого 2016 року ОСОБА_4 завдав їй тілесних ушкоджень та вигнав із вказаної квартири, в якій вони мешкали протягом тривалого часу. У зв'язку з цим вона була змушена тимчасово найняти інше житло, де на даний час проживає разом з дітьми. Вона намагалася вирішити конфліктну ситуацію мирним шляхом, однак це не дало бажаних результатів, а тому просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_12 шляхом вселення її разом з неповнолітніми дітьми у вказану квартиру; зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити їй разом з дітьми перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_13 та надати їй ключі від квартири.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, необґрунтованість ухваленого рішення, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду залишилися ті обставини, що фактично з 2009 року вона разом з чоловіком ОСОБА_4 являлися наймачами спірної квартири. З дозволу власника квартири - ОСОБА_5 проживали в ній безкоштовно, безстроково, зробили за власні кошти капітальний ремонт, повністю обладнали меблями, побутовою технікою та предметами домашнього вжитку. Відповідач ОСОБА_4 є чоловіком та батьком трьох їхніх дітей. Саме він вигнав її разом з дітьми із спірної квартири, змінив замки у вхідних дверях, а сам продовжує проживати в ній. Таким чином, відповідачі всупереч вимогам законодавства позбавили її разом з неповнолітніми дітьми, як члена своєї сім'ї, права користування квартирою АДРЕСА_14

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено в повному обсязі, рішення місцевого суду скасовано і позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 і рішення апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення відповідача ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 проживала в спірній квартирі АДРЕСА_3, проте 30 вересня 2009 року зареєстрована за іншою адресою, а саме АДРЕСА_4, власником квартири є свекор - ОСОБА_9 За усною домовленістю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 помінялися з ОСОБА_5 квартирами і проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5. Виходячи з висновку суду, позивач ОСОБА_3 має відношення як член сім'ї власника до житла за адресою: АДРЕСА_6 , де зареєстрована, але не там, де проживала без законних підстав.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2009 року позивач ОСОБА_10 та відповідач ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7 року та сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-10).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 30 серпня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 08 серпня 2009 року у відділі ДРАЦС по м. Конотопу Конотопського МУЮ, актовий запис №309. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір'ю ОСОБА_3 (а.с.172).

Квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_5 - матері колишнього чоловіка позивача і дана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії ВСА № 095606, виданого 07 лютого 2005 року Конотопською держнотконторою за реєстровим № 1-71 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 травня 2005 року (а.с.20).

Квартира АДРЕСА_8 належить на праві власності батькові колишнього чоловіка позивача і дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.06.2004 року (а.с.114).

Згідно довідки центру надання адміністративних послуг № 2718 від 18 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_15, де фактично проживали з 2009 року позивач з чоловіком та дітьми (а.с.21, 25).

З копії паспорта позивача, довідки ТОВ ЖЕД «Південна» № 389 від 03 березня 2016 року, з відомостей, наданих адресно-довідковим підрозділом територіального органу ДМС України вбачається, що ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_4, їх неповнолітні діти - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, свекор позивача - ОСОБА_9 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_16 (а.с.6, 11, 22, 25).

23 лютого 2016 року між позивачем та її чоловіком ОСОБА_4 виникла сварка після якої вона вимушена була проживати у подруги, а троє її неповнолітніх дітей тимчасово проживали у батьків чоловіка в АДРЕСА_9. Позивач 24 лютого 2016 року вирішила навідатись до квартири за належними їй речами і виявила, що вхідний замок на дверях замінений. Оскільки ОСОБА_4 змінив замок, вона не має змоги забрати свої речі та користуватись ними. Факт заміни вхідного замка на дверях та перешкоджання позивачу у користуванні квартирою підтвердив і відповідач ОСОБА_4 і дані обставини підтверджуються висновком Конотопського відділу поліції від 10 березня 2016 року про результати розгляду заяви ОСОБА_3.(а.с.12-13).

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає.

Статтею 379, ч. 1 ст. 382,ч. 1 ст. 383 ЦК України визначено, що житлом особи фізичної є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч.ч.1, 2, 4 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним житлове приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім"ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно положень ст. ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України або підставою для їх обмеження; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (в редакції Закону від від 10 грудня 2015 року).

Згідно ст. 3 зазначеного Закону в редакції, що діяла на час вселення позивачки з дітьми до спірного житла, місцем проживання вважалась адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

В редакції ст.3 вищезазначеного Закону від 10.12.2015 року місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

З матеріалів цивільної справи та пояснень відповідача ОСОБА_5 вбачається, що у 2009 році, на прохання її сина ОСОБА_4 вона в добровільному порядку надала дозвіл на проживання в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_10 його дружині - позивачу у справі ОСОБА_3 та їх неповнолітному сину ОСОБА_6, вподальшому у даній квартирі також стали проживати і її онуки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Дане житло було постійним місцем проживання сім'ї її сина, надавалось воно безоплатно, без будь-якого укладення договору найму і переконливих доказів на підтвердження того, що вселення даних осіб в спірну квартиру відбулось на підставі інших умов відповідачами надано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_5, як власник спірної квартири надала її в постійне користування сім'ї свого сина, а отже зазначені особи, в порядку передбаченому ч.2 ст.156 ЖК України, набули право користування спірною квартирою. На час звернення з позовом до суду позивач та її неповнолітні діти не визнавались такими, що втратили право користування квартирою.

Не спростували відповідачі і тієї обставини, що позивачка і її неповнолітні діти іншого житла не мають.

Відповідачі не спростували тієї обставини, що на час звернення позивача з позовом до суду перешкоджали їй у користуванні спірною квартирою, змінили замки, позбавивши позивачку з дітьми доступу до квартири, а тому її та дітей право на користування вказаним житлом підлягає захисту шляхом вселення та зобов'язання відповідачів надати їй ключі від спірної квартири.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, обставинам справи, а тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову з зазначених вище підстав.

В зв'язку із тим, що питання про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених нею судових витрат було вирішене апеляційним судом рішенням від 27 липня 2016 року і дане рішення у цій частині виконане, тому колегія суддів вважає за необхідне не вирішувати питання про стягнення понесених позивачем судових витрат у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314,316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного Сумської області від 26 травня 2016 року у даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_17

Вселити ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартиру АДРЕСА_11.

Зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 та неповнолітнім дітям ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_18 надати ОСОБА_3 ключі від зазначеної квартири.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -