У х в а л а

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Карпенко С.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради Львівської області(далі - ПЖКГ Моршинської міської ради Львівської області) звернулось до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень просило, стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість з оплати комунальних послуг в сумі 8 554 грн 23 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 є власником, зареєстрований та проживає у будинку АДРЕСА_1

Вказаний будинок ПЖКГ Моршинської міської радиЛьвівської областіобслуговує, як абонента, який користується послугами з водопостачання та водовідведення.

Звертав увагу на те, що у зв'язку із сумнівами щодо достовірності показань вузла обліку водопостачання до будинку відповідача, 04 січня 2013 року працівниками ПЖКГ Моршинської міської ради Львівської області в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 було встановлено контрольний водяний лічильник на врізці водопроводу, що веде до будинку відповідача, про що було складено відповідний акт.

01 серпня 2015 року працівниками ПЖКГ Моршинської міської радиЛьвівської областібули повторно зняті показники контрольного водяного лічильника з показником 01010м3 та показник водяного лічильника встановленого в будинку відповідача з показником 0280м3.

Нарахування за спожиті послуги відповідачу проводилися на підставі показників водолічильника, який встановлений в його будинку згідно з затвердженими тарифами на послуги з водопостачання та водовідведення.

Посилаючись на те, що відповідач не в повному обсязі сплачував за спожиті комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 8 554 грн 23 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПЖКГ Моршинської міської ради Львівської області заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 8 554 грн 23 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

Пунктом 3.1 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 передбачено, що розрахунки за спожиту воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що внаслідок встановлення контрольного лічильника на врізці водопроводу, що веде до будинку відповідача була, виявлена розбіжність у використанні води. Вказаний факт було зафіксовано у відповідних актах та підтверджується наявними у справі доказами.

При цьому судами правильно зазначено, що повірка контрольного лічильника була проведена відповідно до п. п. 5.4, 5.14 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, згідно яких періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції

(ст. 335 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

С.О. Карпенко

І.М. Фаловська