АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Зазначав, що проживає в господарстві по АДРЕСА_1, яке станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були його батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_7 та він.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_6

Відповідно до діючого на час смерті законодавства відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за вказаною адресою.

Спадщину в рівних частках (по 1/6 будинку кожний) прийняли він та мати як спадкоємці за законом, вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Позивач також зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_7, після її смерті відкрилась спадщина на 3/6 частини спірного житлового будинку. Спадщину він прийняв своєчасно відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На звернення до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати за ним право власності на 3/6 частин спірного житлового будинку як спадкового майна після смерті матері ОСОБА_7 й на 1/6 частину - після смерті батька ОСОБА_6 В цілому просив визнати за ним право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду зустрічну позовну заяву про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном та визнання права власності на спадкове майно.

Зазначав, що він є братом позивача й прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 шляхом вступу в управління та володіння майном: прийняв частину рухомого майна, доглядав за будинком, проводив у ньому ремонт.

Посилаючись на зазначене, просив встановити факт прийняття ним спадщини та визнати за ним право на спадкове майно у вигляді 1/9 частини спірного будинку.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, Г, Д, Е, Ж, вбиральні літ. З, огорожі №1, 2 розташованих по АДРЕСА_1 як на спадкове майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_4, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити, а позов ОСОБА_1 задовольнити частково: визнати за ним право власності на 5/9 частини домогосподарства, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з його підставності та доведеності, а відмовляючи у задоволенні зустрічного позову -виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4 недоведено прийняття ним спадщини після смерті батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 перебував у господарстві, яке у період його зведення та станом на 15 квітня 1991 року відносилось до типу колгоспного двору.

Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були позивач та його батьки ОСОБА_6, ОСОБА_7, а відповідно вони були співвласниками спірного будинку.

Це визнається сторонами та стверджується довідками Ванчиковецького сільського голови № 1128, 1129 від 14 вересня 2016 року.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_6

Відповідно до діючого на той час законодавства відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку, виходячи з принципу рівності часток співвласників.

Спадщину в рівних частках (по 1/6 будинку кожний) прийняли позивач та його мати ОСОБА_7 як спадкоємці за законом, вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року.

У справі також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін у справі ОСОБА_7 Після її смерті відкрилась спадщина на 3/6 частини спірного житлового будинку.

Спадщину позивач прийняв своєчасно відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.14).

Зважаючи на те, що у позасудовому порядку позивач не зміг оформити право на спадщину, то рішення суду першої інстанції про визнання за ним права на спадщину, що залишилася після смерті його батьків є обґрунтованим.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про прийняття позивачем спадщини та про обґрунтованість звернення до суду з позовом.

Водночас апелянт вважає необґрунтованою відмову у задоволенні зустрічного позову та у зв'язку з цим неправильністю визначення частки позивача у спадщині.

Такі доводи є необґрунтованими.

Відповідачем не доведено прийняття ним спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, що був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем вимог зустрічного позову.

Обґрунтовуючи факт прийняття спадщини після смерті батька, відповідач посилався на те, що він забрав з будинку особисті речі батька, інструменти, його іменний годинник, сервіз, впродовж шестимісячного строку зробив ремонт у будинку, поміняв огорожу, змінив покрівлю на будинку.

На підтвердження таких доводів відповідач посилався на показання свідків ОСОБА_8,, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд першої інстанції відхиляючи показання цих свідків як доказ прийняття відповідачем спадщини належним чином мотивував висновок.

Суд правильно виходив з того, що свідки ОСОБА_8,, ОСОБА_9 є відповідно донькою та зятем відповідача, які зацікавлені у вирішенні справи на користь відповідача, між показаннями указаних свідків та свідка ОСОБА_10 є суперечності, вони зазначали різні строки отримання відповідачем окремих речей спадкодавця, в т.ч. після шестимісячного строку після смерті ОСОБА_6

Також з пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 слідує, що на час смерті ОСОБА_6 та впродовж шестимісячного строку після цього вони перебували за межами України.

Відповідачем також не спростовано доводи позивача про те, що іменний годинник спадкодавця був переданий відповідачеві ще за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР 1963 року предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Тому доводи апелянта про те, що він заволодів предметами домашньої обстановки і це є доказом прийняття ним спадщину є безпідставними.

Належними доказами відповідачем не доведено вступу в управління спадковим майно шляхом проведення ремонту будинку та інших будівель у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6

У справі встановлено, що на час смерті батька відповідач мав інше постійне місце проживання.

Можлива допомога матері та брату (позивачу) після смерті батька не свідчить про прийняття відповідачем спадщини.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставинах справи, доказах, яким надана належна оцінка, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк