Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-373/2007 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М.В
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2007 року,

встановила:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом, в якому просила визнати за її батьком - ОСОБА_4, який помер 29 серпня 1997 року, право власності на житловий будинок за № 19 по вул. Жовтневій (на даний час вулиця Зарічна) в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог вона зазначала, що після смерті батька фактично прийняла спадщину, так як доглядала за будинком, що підтверджується довідкою Білокоровицької сільської ради Олевського району. Оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на це майно, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права вказаний житловий будинок.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2007 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує на те, що у 2004 році помер її батько ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на житловий будинок № 19-а по вул. Зарічній (до перейменування Жовтневій) в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2016 року їй визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_5

28 жовтня 2016 року під час оформлення своїх спадкових прав на вищезгаданий житловий будинок, їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 набула право власності на весь житловий будинок № 19 по вул. Зарічній (до перейменування Жовтневій) в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області.

Зазначає, що в дійсності даний будинок складається з двох окремих частин, одна з яких належала її батькові ОСОБА_5 інша її дідові ОСОБА_4.

06 березня 2017 року вона отримала інформаційну довідку згідно якої власником будинку в цілому є громадянка ОСОБА_6. Вважає, що оскаржуваним рішенням зачіпаються її інтереси наслідком чого вона не може реалізувати свої права як спадкоємця по вищевказаному спадковому майну.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 29 серпня 1997 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно технічного паспорту, виготовленого 17.07.2007 року Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації, власником житлового будинку № 19 по вул. Жовтневій в с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області являвся ОСОБА_4 (а.с.11-14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі на спірний будинок.

Правовстановлюючі документи на вказаний будинок у померлогобули відсутні.

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації та виникає з моменту державної реєстрації, а також виходив з того, що право власності на спадкове майно належне померлому ОСОБА_4 повністю підтверджене.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Особа, яка померла не може бути стороною у цивільному процесі, так як у неї відсутня цивільна процесуальна правосубєктність (ст.ст. 27-31 ЦПК України).

Суд першої інстанції не врахував положення цивільного законодавства і безпідставно визнав право власності на житловий будинок за померлим 29.08.1997 року ОСОБА_4

Відповідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_3 є донькою померлого 26 листопада 2004 року ОСОБА_5 (а.с. 39, 40, 41).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2016 року ОСОБА_3 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5 (а.с. 44).

З копії погосподарської книги № 8 Білокоровицької сільської Ради народних депутатів на 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 р.р. вбачається, що ОСОБА_4 є головою двору спірного будинку.

Разом з тим, згідно копії погосподарської книги № 8 Білокоровицької сільської ради на 2001-2005 р.р., головою цього двору є ОСОБА_5

На вказаних осіб у погосподарських книгах відкриті окремі особові рахунки.

Крім того, із довідки Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області № 2929 від 21.07.2007 року вбачається, що забудовником жилого будинку № 19 по вул. Жовтневій у с. Білокоровичі був ОСОБА_4, який помер 29.08.1997 року ( а.с. 8), а згідно довідки вказаної сільської ради № 1785 від 22.07.2016 року, житловий будинок № 19-а по вул. Жовтневій в с. Білокоровичі належав на праві власності ОСОБА_5, який помер 26.11.2004 року. (а.с.31).

Таким чином, вбачається, що оскаржуване рішення впливає на права і обовязки особи, яка подала апеляційну скаргу.

Крім того, судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно 27 вересня 2007 року на підставі договору дарування від 09.09.2007 власником всього спірного будинку є ОСОБА_6 (а.с. 47), яка не залучена до участі у справі.

З огляду на вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, а тому судові витрати підлягають стягненню на її користь із ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 06 серпня 2007 року скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 704 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: