АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №2610/8837/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересована особа: ОСОБА_2, на дії державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі по тексту - ПАТ «УкрСиббанк») на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. та зобов'язання вчинити певні дії.

Скасовано постанову заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. від 19 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47757810.

Зобов'язано заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. відновити виконавче провадження ВП №47757810.

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені скарги. Зазначає, що задовольняючи скаргу ПАТ «УкрСиббанк» на дії державного виконавця, суд першої інстанції фактично змінив заочне рішення суду від 01 червня 2012 року по суті, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 61, 218 ЦПК України. Вказує, що ОСОБА_2 сплатив кошти в розмірі 876 143, 76 грн. в межах виконавчого провадження № 47757810, що призвело до закінчення виконавчого провадження, та відповідає вимогам п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що суд першої інстанції неправильно оцінив доводи сторін, вирішив справу однобічно, без встановлення дійсних обставин справи, при цьому, поклався лише на докази ПАТ «УкрСиббанк», надавши їм наперед встановленого значення.

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5543/2017 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М. к
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених підстав.

Мандик В.А. в інтересах ПАТ «УкрСиббанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 червня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по овердрафту та по нарахованих процентах, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 109 303, 09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 грудня 2011 року становить 873 320, 76 грн., та 2 823, 00 грн. судового збору.

На виконання даного рішення Шевченківським районним судом м. Києва 09 квітня 2015 року у справі № 2610/8837/2012 видано виконавчий лист від 01 червня 2012 року.

Постановою Головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08 червня 2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2610/8837/2012, виданого 09 квітня 2015 року.

19 грудня 2016 року заступником начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47757810 (а.с. 7).

27 грудня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2016 року та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 47757810 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/8837/2012, виданого 09 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за овердрафтом в розмірі 109 303, 09 доларів США та 2 823,00 грн. судового збору. Заступником начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Шевченківське РВ ДВС) Андросович Н.В. 19 грудня 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47757810 при примусовому виконанні рішення суду. При цьому, як вбачається з тексту зазначеної постанови, виконавче провадження було закінчено у зв'язку із повним погашенням боргу у розмірі 876 143, 76 грн. на підставі п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні математичних розрахунків, стає зрозумілим, що розмір сплаченої боржником заборгованості по курсу НБУ на дату закриття виконавчого провадження (876 143,76 грн.) становив лише 33 384,72 долари США замість зазначеної у виконавчому листі суми - 109 303,09 доларів США. Зазначає, що державний виконавець мав провести всі необхідні виконавчі дії для стягнення визначеної судом суми заборгованості в іноземній валюті - 109 303, 09 доларів США або стягнення її еквіваленту в національній валюті по курсу НБУ на день платежу. Вказує, що сплата ОСОБА_2у 2016 році еквіваленту суми заборгованості в національній валюті - гривні (876 143, 76 грн.) в розмірі за курсом НБУ станом на 05 грудня 2011 року не свідчить про повне виконання ним рішення суду, яким стягнуто з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості - 109 303, 09 доларів США, оскільки курс долара США у 2016 році є значно більшим ніж у 2011 році. Зазначає, що виконавчий лист Шевченківського районного суду м.Києва № 2610/8837/2012 від 01 червня 2012 року, виданий 09 квітня 2015 року, станом на день закриття виконавчого провадження № 47757810 - 19 грудня 2016року, не є виконаним у повному обсязі, оскільки боржником не сплачено сум, зазначених у рішенні суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини І статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається виконавчий лист (ч.2 ст.368 ЦПК України).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі по тексту - Закон) визначено, що виконавче провадження як примусове виконання судових рішень проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом визначено, що виконавче провадження здійснюється, в тому числі, на засадах обов'язковості виконання рішень (п.2 ч.І ст.2).

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами (ч.І ст.3 Закону).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) ( ч.І ст.5 Закону).

Відповідно до п.1,5 ч.І ст.4 Закону у виконавчому документі, в тому числі зазначаються найменування органу, що його видав та резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом( п.1 ч.2 ст.18 Закону).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду після свого проголошення є остаточним та не підлягає будь-якій зміні судом, який його ухвалив. Зміст рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний державний орган з примусового виконання рішень судів, зобов'язана здійснити всі необхідні заходи для повного виконання рішення суду. Виконавче провадження здійснюється у суворій відповідності до змісту виконавчого документа. Державний виконавець виконує рішення суду у спосіб та в порядку, визначеному у виконавчому документі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнено 109 303, 09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05 грудня 2011 року становить 873 320, 76 грн., та 2 823, 00 грн. судового збору (а.с.104-105).

Дане заочне рішення набрало законної сили 24.02.2015 року.

Зі змісту резолютивної частини зазначеного заочного рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист, вбачається очевидність того в якій саме валюті і в якому саме розмірі має бути стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості перед банком. При цьому, зміст рішення викладений в ясній і зрозумілій формі, і дійти інших трактувань зі змісту резолютивної частини неможливо.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_2 необхідно стягнути заборгованість в іноземній валюті або у еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на день платежу, не відповідає ухваленому рішенню суду.

До того ж, у травні 2016 року ПАТ «Укрсиббанк» зверталось до суду із заявою про роз'яснення заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року.

Ухвалою Шнвченківського районного суду м.Києві від 01.07.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12.09.2016 року, було відмовлено у роз'ясненні зазначеного заочного рішення (а.с.106,107-108). При цьому, судом було встановлено, що зазначене заочне рішення викладено в ясній та зрозумілій формі, в ньому чітко і конкретно зазначені висновки суду по суті заявлених позовних вимог (як просив позивач у позовній заяві), зазначення в рішенні суду про стягнення суми заборгованості лише в доларах США змінить по суті рішення суду, а тому підстав для його роз'яснення немає.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до постанови заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Андросович Н.В. про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_2 виконав зобов'язання у повному обсязі, сплативши борг у загальній сумі 876 143, 76 грн.

Отже, державний виконавець Андросович Н.В. обґрунтовано закінчила виконавче провадження у справі, дотримуючись вимог чинного законодавства.

Оскаржуючи такі дії державного виконавця ПАТ «УкрСиббанк» фактично просило змінити резолютивну частину заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року.

В свою чергу, задовольняючи скаргу ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції на це уваги не звернув та не врахував правову позицію, викладену у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6 - 2159цс16, предметом якої був розгляд скарги банку на дії державного виконавця, за якою, законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, а підстави для перерахунку суми заборгованості, розрахованої та визначеної у рішенні суду, відсутні.

Оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення скарги ПАТ «УкрСиббанк», постановлена ухвала підлягає скасуванню, а у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова