Ухвала

іменем україни

5 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Овчаренко Лесі Леонідівни, треті особи: Гуляйпільська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області, Божедарівська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії частково, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 Криничанського району Дніпропетровської області, земельну ділянку площею 0,2500 га, призначену для особистого селянського господарства, та земельну ділянку площею 0,1500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 Криничанського району Дніпропетровської області.

3 червня 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори Овчаренко Л.Л. з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане вище майно. 3 червня 2016 року державний нотаріус видав їй свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, крім земельної ділянки площею 0,1500 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: по АДРЕСА_1, Криничанський район, Дніпропетровська область. При цьому нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку позивач оскаржує.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну ділянку площею 0,1500 га, та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки у процесі розгляду справи судами було встановлено, що винесена державним нотаріусом постанова є законною. При цьому суди взяли до уваги, що підставою для винесення державним нотаріусом оскаржуваної постанови була відповідь відділу Держгеокадастру у Криничанському районі Дніпропетровської області, відповідно до якої державний акт серії НОМЕР_1 виданий 14 жовтня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1 Криничанського району Дніпропетровської області, виданий з порушенням ст. 121 ЗК України, а земельна ділянка площею 0,1184 га, що розташована по вул. Молодіжній, 13 у с. Гуляйполе Криничанського району Дніпропетровської області, - не внесена до Державного земельного кадастру, тобто державна реєстрація земельної ділянки не проведена та кадастровий номер не присвоєно.

Таким чином, суди правильно вважали, що відмова нотаріуса є обґрунтованою, оскільки у разі видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на вказані вище земельні ділянки будуть порушені вимоги ст. 121 ЗК України щодо загального розміру земельних ділянок, що передані ОСОБА_6 безоплатно у власність для будівництва та обслуговування будинку та господарських споруд.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: