справа № 399/34/17
провадження № 2/399/98/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Шуліки О.О., за участю секретаря судового засідання - Рясної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом згідно якого прохаэ суд винести рішення яким визнати недійсним та скасувати державну реэстрацію договору оренди земельної ділянки між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Верес» від 26.02.2008 року, який зареєстрований 4.11.2008 року за № 18 та зобов'язати ТОВ «Верес» повернути земельну ділянку кадастровий номер № :02:000:0353 у с.Онуфріївка, Кіровоградської області власнику, ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 346465 від 25.04.2002 року йому на праві приватної власності належить земельна ділянка № 353 площею 5,48 га, кадастровий номер № :02:000:0353 у с. Онуфріївка, Кіровоградської області. Після отримання права власності на земельну ділянку ним було передано її в оренду ТОВ «Верес». Користуючись своєю правовою необізнаністю посадові особи ТОВ «Верес» викликали його до себе в офіс і порушуючи принципи вільного волевиявлення сторін та обовязкового узгодження сторонами істотних умов договору, дали підписати заздалегідь підготовлений акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі. У 2008 році уповноважені особи відповідача викликали до себе в офіс та стали наполягати на укладені договору оренди землі на строк десять років. Йому такі умови не задовольнили, оскільки він мав намір придбати сільськогосподарську техніку та обробляти свою земельну ділянку самостійно. Договір врешті решт укладено не було Але незважаючи на це його земельна ділянка продовжувала перебувати у користуванні ТОВ «Верес». Відповідач сплачував за користування земельною ділянкою в натуральній та грошовій формі на свій розсуд. У 2015 році він придбав техніку для обробки землі і вирішив обробляти ділянку самостійно. Він повідомив про це ТОВ «Верес» листом від 9.11.2015 року. Ним була отримана відповідь на його лист від ТОВ «Верес» 23.11.2015 року за № 123 У відповіді йому було повідомлено, що між мною та ТОВ «Верес» було укладено договір оренди земельної ділянки від 26.02.2008 року та який зареєстрований 4.11.2008 року за № 18. Після цього йому було надано примірник цього договору, але підпис на ньому відрізнявся від його. Він написав лист вимогу від 17.08.2016 року до ТОВ «Верес» де вимагав повернути йому у користування його земельну ділянку, оскільки вказаного договору він не підписував, на що також отримав відмову. Оскільки в добровільному порядку вирішити дане питання йому не вдалося, він змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та прохали його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Верес» - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та надав суду заяву відповідно до якої прохав у задоволенні позовних вимог відмовити застосувавши строк позовної давності.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, але завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, пдослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 353, яка належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 346465, розміром 5,48 гектарів.

Договір оренди землі укладено 26.02.2008 року строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 3,647 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1690,00 грн. та згідно акта прийому передачі, земельна ділянка передана ТОВ «Верес».

Згідно довіреності зареєстрованої в реєстрі № 750 встановлено, що ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 зареєструвати договір оренди на земельну ділянку та надав право подавати від свого імені заяви, розписуватися за нього та виконувати всі інші дії повязані з виконанням цієї довіреності.

Згідно книги нотаріальних дій встановлено, що позивач розписався про отримання довіреності зареєстрованої в реєстрі № 750.

Згідно висновку експерта № 17-669 судово-почеркознавчої експертизи, складеного 7.06.2017 року, підпис на договорі оренди земельної ділянки від 26.02.2008 року (примірник 1) укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Верес» у графі «орендодавець» та підпис на договорі оренди земельної ділянки від 26.02.2008 року (примірник 2) укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Верес» у графі «орендодавець» виконані не самим ОСОБА_1, а іншою особою без наслідування підписам ОСОБА_1 Підпис на довіреності, виданій ОСОБА_1 у рядку «підпис» та підпис у книзі нотаріальних дій у записі під № 750 у графі «розписка про одержання оформленого документу» виконанні самим ОСОБА_1

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.Стаття 14 ЗУ «Про оренду землі»визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином підпис в договорі оренди землі від імені орендодавця виконано не позивачем а іншою особою, позовні вимоги про визнання договору оренди землі недійсним є обґрунтованими.

Враховуючи заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також хотів би зазначити, що Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він отримав договір оренди землі 3.12.2013 року дане підтверджується і його підписом щодо його отримання (а.с. 63), а також зазначив, що він бачив в 2013 році, що в договорі про оренду землі не його підпис, але до суду не звертався, бо не був обізнаний юридично та на той час він лише купив тільки трактор, а сівалку та культиватор ще не купив.

Представник позивача вважає, що ними строк позовної давності не пропущений, оскільки вважає, що строк необхідно розраховувати з 2015 року з того часу коли вони звернулися до відповідача з вимогою про повернення ним земельної ділянки, але також зазначила, що дійсно договір вони отримали 3.12.2013 року та бачили в 2013 році, що в ньому не підпис позивача.

За змістом частини 1 ст.261 Цивільного кодексу (протягом позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила) початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

У судовому засіданні встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та те, що в даному договорі підпис не його, лише у грудні 2013 року, що в розумінні частини 1 ст. 261 ЦК є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що клопотання про поновлення строку не заявлено, доказів поважності причин його пропуску не надано, а відтак порушене право не підлягає захисту у зв'язку зі спливом позовної давності, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 14,16,18,20, 31 Закону України «Про оренду землі», ст..ст. 6,15,203,207,215,256,257,261,267,627,638,641,642, ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2017 року.

Суддя: О.О. Шуліка