Справа № 136/941/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" липня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11.09.1993 року Липовецьким РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Вінницької області, актовий запис №57.

У позові позивач вказує, що вони мають спільну доньку, яка на даний час є повнолітньою. Причиною, що спонукала звернутись до суду із даним позовом позивач називає різні характери, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння при вирішенні будь - яких питань, що стосувались сім'ї та їх спільного життя. Вони не проживають однією сім'єю більше чотирьох місяців, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам сім'ї в цілому, що має істотне значення та є підставою для припинення шлюбу.

В судове засідання позивач не з'явився, в заяві вказав про підтримання позовних вимог, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання. Клопотання про розгляд справи у її відсутності до суду не направила.

Ураховуючи те, що позивач скористались наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення справи, що визначені ст.169 ЦПК України не встановлено, тому суд проводить розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи фіксацію технічними засобами, що відповідає правилам ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі в підтвердження чому є свідоцтво про шлюб (а.с.5).

Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства та створюється на підставі шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач не бажає миритись та має стійке волевиявлення щодо припинення шлюбу, заперечив щодо надання їм як подружжю строку на примирення. Відповідач не надала до суду жодних заперечень проти позову на пропозицію суду згідно ухвали від 26.06.2017 року.

Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, отож небажання сторін зберегти шлюб є підставою для припинення шлюбу.

За таких обставин суд задовольняє позов.

Відповідно до ст.88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 158, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований 11.09.1993 року Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №57.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 гривень.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргуне було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. КривенкКривенко