Справа № 184/1013/17
Номер провадження 2/184/377/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області «про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі країни дитини без згоди та супроводу батька», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду та просить надати їй дозвіл на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без обмеження у періоді та часі до країни прямування - Обєднані Арабські Емірати (ОАЕ) та інші країни у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або уповноважених нею осіб, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 16 років; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн..

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечує.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 1994 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міськвиконкому Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 93. Після реєстрації свого шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «Петрунік» на «Рибак». Від цього шлюбу у сторін є повнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. В подальшому сімейне життя у позивачки з відповідачем не склалось належним чином і рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано, а сина ОСОБА_6 та доньку ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 11.11.2008 року ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття та на утримання позивачки в розмірі 1/10 частини в звязку з тим, що рішенням суду від 14.06.2000 року ОСОБА_2 був зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання старшого сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до його повноліття. 03 квітня 2014 року рішенням Орджонікідзевського міського суду змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1/8 частини його заробітку (доходу) на 1/4 частину його заробітку і доходу, але не менш 30% від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини щомісячно до повнолітня дочки.

Окрім аліментів, які встановлені за рішенням суду, батько дитини ОСОБА_2 будь якої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 не надає, взагалі не підтримує з нею жодних стосунків, не спілкується, не цікавиться її життям та вихованням, не проявляє ніякого інтересу до доньки, він повністю до неї байдужий і не проявляє до неї ніяких батьківських почуттів.

Позивач належним чином виконує покладені на неї обов'язки щодо догляду за малолітньою донькою, її виховання, організації дошкільного навчання, відпочинку і оздоровлення. Матеріально утримує її, належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Останній час ОСОБА_1 працює офіційно в Обєднаних Арабських Еміратах, що підтверджується наданими нею документами, має стабільний офіційний дохід, на час її відрядження з донькою ОСОБА_3 залишається проживати мати позивачки - ОСОБА_4. Донька навчається в пятому класі СЗОШ № 9 м. Покров, є активною, здібною, чемною та вихованою дитиною. З метою розвитку та організації відпочинку позивачка неодноразово мала намір виїхати за межі України з донькою, а саме до Обєднаних Арабських Еміратів, де вона працює для відпочинку та оздоровлення своєї доньки. Однак для того, щоб виїжджати за межі країни з малолітньою донькою, необхідна письмова згода батька дитини, тобто відповідача по справі ОСОБА_2. У зв'язку з чим ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з метою отримання відповідного дозволу, на що останній згоду не надає, не пояснюючі при цьому будь яких причин відмови у наданні дозволу. Виїзд за межі України малолітньої ОСОБА_3 разом з матір'ю задля відпочинку та оздоровлення є лише в інтересах доньки, оскільки це лише позитивно вплине на її розвиток та формування світогляду.

Суд вважає, що такі обмеження в законодавстві щодо виїзду малолітньої дитини за межі України, насамперед, шкодить їхній доньці, оскільки перешкоджає її всебічному розвитку, порушує її право на розвиток, як особистості, не дає змогу розвиватись як в духовному, так і в інтелектуальному плані.

Згідно зі ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України".

Згідно ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

За положенням ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

Окрім того, необхідно зазначити, що ст. З Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р.) передбачається в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.6 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Також, декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 p., визначено принцип, згідно якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з своєю матір'ю.

Отже суд вважає, що встановлений спосіб проживання дитини із матір'ю, сумлінне ставлення матері до виконання батьківських обов'язків, намагання позивачки дати дитині найкраще за наявності безперешкодної можливості батька брати участь у житті та вихованні дитини, є істотними обставинами для задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, та його право на відпочинок та оздоровлення, зокрема поза межами України, безпідставного ненадання відповідачем згоди на виїзд їхньої дитини за межі України для відпочинку та оздоровлення, небажанням відповідача брати участь у розвитку, вихованні та оздоровлені дитини, на думку суду є усі правові підстави для надання позивачці судом дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу їх батька.

Суд вважає, що таке рішення буде повністю відповідати інтересам дитини, не порушуючи та не обмежуючи при цьому права відповідача як батька дитини.

Отже позивачка вважає, що встановлений спосіб проживання дитини із матір'ю, сумлінне ставлення матері до виконання батьківських обов'язків, її намагання дати дитині найкраще за наявності безперешкодної можливості батька брати участь у житті та вихованні дитини, є істотними обставинами для задоволення позовних вимог, тому є всі підстави для надання дозволу для вивезення дитини за кордон без згоди батька.

За таких обставин суд, вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області «про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі країни дитини без згоди та супроводу батька» - задовольнити.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 213, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_1) на багаторазовий тимчасовий виїзд за межі України її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_2) без обмеження у періоді та часі до країни прямування - Обєднані Арабські Емірати (ОАЕ) та інші країни у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та/або уповноважених нею осіб, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 16 (шістнадцяти) років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн..

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_7