БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/10/17
Справа № 356/1282/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.

за участю секретаря Волошин Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді Дудар Т.В. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України. Сумніви в обєктивності та неупередженості судді Дудар Т.В. позивач обґрунтовує тим, що у провадженні судді Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В. перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом. ОСОБА_5, приватний нотаріус Березанського міського нотаріального округу Київської області, є дружиною судді Березанського міського суду Київської області Лялика Р.М., з яким, на думку позивача, на даний час суддя Дудар Т.В. знаходиться в дружніх стосунках, також вони є колегами по роботі, і в цьому позивач вбачає конфлікт інтересів. Вказане вище, на думку ОСОБА_1, ставить під сумнів обєктивність та неупередженість судді Дудар Т.В., тому позивач просив відвести суддю Дудар Т.В. від розгляду даної справи, а справу передати на розгляд іншому судді.

Позивач, його представник в судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти відводу судді заперечували.

Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи до суду не з'явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надсилали, у зв'язку з чим, з урахуванням думки учасників судового розгляду, було прийнято рішення про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

Оголосивши заяву, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 20 ЦПК України, зокрема п. 4 ч. 1 зазначеної статті, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Як обставину, яка могла би свідчити про упередженість та необ'єктивність судді Лепіска С.М. вказав те, що суддя Дудар Т.В. має дружні стосунки із суддею Березанського міського суду Київської області Ляликом Р.М., який є чоловіком третьої особи по справі - ОСОБА_5

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України"(п. 67) висловив позицію, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності . У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Окрім того, ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Посилання позивача на те, що судді Дудар Т.В. та Лялик Р.М. є колегами, працюють в одному приміщенні (приміщенні Березанського міського суду Київської області) не є достатніми для підтвердження упередженості та необєктивності судді Дудар Т.В. при розгляді даної справи.

ОСОБА_1 належним чином не доведено наявність ознак особистої упередженості головуючого судді, відсутні об'єктивно обґрунтовані доводи порушення суддею принципів неупередженості та об'єктивності, жодним чином не підтверджено будь-який вплив на суддю Дудар Т.В. з боку судді Лялика Р.М. або інших осіб при розгляді даної справи.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" дано законодавче визначення термінів "потенційний конфлікт інтересів", що означає наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, та "реальний конфлікт інтересів", що означає суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Жодних доказів того, що у судді Дудар Т.В. виник потенційний чи реальний конфлікт інтересів з суддею Ляликом Р.М. при розгляді даної справи, суду надано не було, а викладене позивачем у заяві про відвід судді Дудар Т.В. є лише домислами позивача, які нічим не підтверджуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

02 червня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, для розгляду якого автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Лялика Р.М. (Т. 1 а.с. 17), який 08 червня 2016 року заявив про самовідвід (Т. 1 а.с. 24) та був відведений 29 червня 2016 року ухвалою суду (Т. 1 а.с. 43). 01 липня 2016 року автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної цивільної справи була призначена суддя Дудар Т.В. (Т. 1 а.с. 53). До початку розгляду справи по суті позивачем двічі заявлявся відвід судді Дудар Т.В., у задоволенні якого було відмовлено (Т. 2 а.с. 66-67, 146-147). 24 травня 2017 року, після розгляду численних клопотань позивача, суд перейшов до розгляду справи по суті (Т. 2 а.с. 171).

З наведеного випливає, що позивач ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року знав, що судді Дудар Т.В. та Лялик Р.М. є колегами та працюють в одному приміщенні Березанського міського суду Київської області, однак жодного разу з цих підстав не заявляв про відвід судді до початку розгляду справи по суті.

Таку поведінку позивача під час розгляду справи суд визнає як зловживання своїми процесуальними правами та навмисним і безпідставним затягуванням строків розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача є неогрунтованою, а викладені в ній обставини не знайшли належного підтвердження.

Проаналізувавши доводи, пояснення позивача ОСОБА_1, його представника щодо підстав для відводу судді, вислухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 доводи в заяві про відвід судді є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, а тому не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Дудар Т.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору недійсним - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Дудар