Справа № 297/1300/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Косоньської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відділ у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в Берегівський районний суд із позовом до виконавчого комітету Косоньської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача відділ у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням позачергової сесії 23 скликання Косоньської сільської ради Берегівського району, Закарпатської області від 05.05.2000 року було передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території Косоньської сільської ради площею 2,96 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного рішення сесії сільської ради 15 травня 2001 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії III-ЗК №017092, який зареєстровано 22.07.2000 року в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №204.

З метою відчуження земельної ділянки позивач вирішив належним чином оформити право власності на неї, після чого звернувся до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою для присвоєння кадастрового номера та подальшого переоформлення державного акту.

Однак, у подальшому державний акт було втрачено, а при зверненні до відділу у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області для отримання копії державного акта, останніми надано відповідь, що другий примірник Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 017092 до відділу у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області не передавався.

Крім того, у державному акті у полі «власник» наявна описка у зазначенні прізвища власника «Папп» замість «Попп», хоча згідно паспорта серії ВО № 566443, виданого 16 березня 1990 року Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області, правильні його паспортні дані «ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1».У звязку опискою та втратою оригіналу державного акта, при тому що копію його не можна отримати, у виготовленні даної технічної документації було відмовлено. Зазначені обставини унеможливлюють в позасудовому порядку вирішити даний спір.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, однак останній подав до суду заяву в якій просять розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Косоньської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог відділ у Берегівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно до норм процесуального закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.13,14 Конституції України, право власності на землю гарантується. В силу вимог ст.328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом. Згідно із ст.122 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності для всіх потреб.

Згідно ст.126 ЗК України у редакції після 01.01.2013 року «Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені в ст.19 Закону, відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться на підставі, в тому числі і державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Норми ст.321 ЦК України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене та враховуючи те, що право позивача, ніким не оспорюється, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст.ст.13,14 Конституції України, ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч.4, 197 ч. 2, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України, ст.ст. 126, 152, 153, 321 ЗК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 2,96 га, яка розташована на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3.