Справа № 185/2946/17
Провадження № 2/185/2321/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 червня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. при секретарі Мерцаловій Н.В. з участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики грошей з відповідачів у солідарному порядку в розмірі 21222 грн. 50 коп. та судових витрат у сумі 640 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 16 вересня 2016 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_1 договір позики грошей, згідно якого передала їй грошові кошти в розмірі 13000 грн., які згідно п.4.2 договору вона зобовязалася повертати частками до 16 вересня 2020 року (по 275 грн. щомісячно з 16 жовтня 2016 року на 47 місяців та 75 грн. в останній день строку сплати). Договір було укладено у письмовій формі. Однак, відповідач ОСОБА_1 жодного платежу не здійснила. Згідно п.4.4 укладеного договору позики, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2.) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення до суду з даним позовом сума неповернутого боргу становить 13000 грн., проценти за користування грошима за кожен день несплаченого по договору платежу згідно графіка за період з 16 вересня 2016 року по 10 квітня 2017 року становлять 8222 грн. 50 коп. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки від 16 вересня 2016 року, який укладено з поручителем ОСОБА_3. Відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином умови договору, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона дійсно підписувала договір позики грошей та отримувала кошти, проте у звязку із скрутним матеріальним становищем не мала змоги сплачувати борг.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши відповідача та вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2016 року між позичальником ОСОБА_1 та позикодавцем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей (арк.с.5) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 13000 грн., а позичальник зобов'язалася повністю повернути позику за цим договором згідно графіка частками в термін до 16 версеня 2020 року, наведеного у пункті 4.2 договору позики грошей.

Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору.

16 вересня 2016 року ОСОБА_1 написала розписку, якою вона підтвердила отримання від ОСОБА_2 грошей у сумі 13000 грн. (арк.с.6).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно підписувала зазначену розписку.

Зобовязання за вказаним договором забезпечено договором поруки, який було укладено 16 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.с.11).

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснила жодного платежу за договором позики грошей.

Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 13000 грн. позов підлягає задоволенню.

Згідно графіка погашення боргу (п.4.2 договору позики) сума щомісячного платежу складає 275 грн. в місяць, а останній платіж складає 75 грн.

Пунктом 4.4 Договору позики грошей передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % процентів в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Проценти за користування позикою за період з 16 вересня 2016 року по 10 квітня 2017 року нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються квитанцією (арк.с.1).

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн.), ОСОБА_3 (іпн.) в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошей від 16 вересня 2016 року в сумі 21222.50 гривень, з яких 13000.00 гривень заборгованість суми позики, 8222.50 гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн.), на користь ОСОБА_2 витрати на судовий збір в сумі 320.00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн.) на користь ОСОБА_2 витрати на судовий збір в сумі 320.00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровській області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін