У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Маляренка А.В., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року, в с т а н о в и л а: У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 26 червня 2015 року на 76 км автодороги Мукачево -Рогатин сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Шкода Практік», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль зазнав пошкоджень, вартість яких становить 89 705 гривень. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС») згідно із страховим полісом № АІ 6588483. Посилаючись на те, що страховик частково відшкодував шкоду в сумі 42 080 гривень (невиплаченою залишилася сума 6 920 гривень), просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_7 на свою користь майнову шкоду внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 40 705 гривень (різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою з урахуванням ліміту страхового відшкодування) та з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 6 920 гривень невиплаченого страхового відшкодування. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТА» () на користь ОСОБА_6 суму страхового відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 6 920 грн. 00 коп. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» () на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 476 грн. 25 коп. В решті заявлених вимог відмовлено. У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині стягнення зі страхової компанії 6 920 гривень та судового збору і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду у касаційному порядку. Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи спір в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до абзацу 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Врахувавши, що вказана норма не містить застереження про те, що у разі подання заяви про виплату страхового відшкодування, в якій погоджено суму страхового відшкодування, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, не вправі заявляти вимогу про стягнення страхового вішкодування в межах страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого згідно з полісом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Проте з таким висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають. Судами встановлено, що 26 червня 2015 року на 76 км автодороги Мукачево - Рогатин сталася ДТП за участю автомобіля марки «Шкода Практік», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого автомобіль останнього зазнав механічних пошкоджень. Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2015 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_7 Відповідно до звіту про визначення матеріального збитку від 07 липня 2015 року № 44/07 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2, вартість становить 89 705 гривень. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно із страховим полісом № АІ 6588483. Так, до сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Відповідно до п. 22.1 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). При вирішенні спору, суд першої інстанції вважав, що заява про страхове відшкодування суперечить умовам полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 гривень, у зв'язку з чим стягнув із страхової компанії на користь позивача різницю між страховою виплатою та лімітом відповідальності - 6 920 гривень. При цьому не врахував, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (абзац 2 п. 36.2 ст. 36 Закону). Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2015 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування із зазначенням його розміру - 42 500 гривень. На підставі вказаної заяви 13 липня 2015 року страховиком складено страховий акт із зазначенням розміру страхового відшкодування, який підлягає виплаті - 42 500 гривень, та 15 липня 2015 року здійснено виплату згідно з платіжним дорученням № 57121. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснено у п. п. 16, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); а відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, потерпілий вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс15). Отже, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та лімітом відповідальності, суд першої інстанції викладеного не врахував та дійшов передчасного висновку про покладення на страховика обов'язку такої виплати з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженою сумою страхової виплати. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та помилково залишив рішення без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вимог до страхової компанії підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року в частині вимог до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович