справа № 208/5547/16-ц
№ провадження 2/208/619/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2017 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретарі Севастьяновій Л.М.,

За участю:

- Відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, зазначивши, що 03 січня 2014 року відповідач взяла у нього в борг грошову суму в розмірі 4129,75 грн. та зобовязалась повернути суму боргу за першою вимогою, в підтвердження чого написала розписку про отримання грошових коштів від 03.01.2014 року. 27.04.2015 та 05.05.2014 року він звернувся до відповідача з письмовими вимогами повернути йому суму позики. Тобто виконати свої зобовязання, але відповідач суму боргу так йому не повернула.

Виходячи з наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 4129,75 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала розглядати справу в порядку заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 надав відповідачу ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 4 129,75 грн., про що була складена розписка 03.01.2014 року.

Рекомендованим листом відповідачу ОСОБА_1 від позивача ОСОБА_2 було надіслано вимогу про повернення боргу від 27.04.2014 року та 05.05.2014 року, що вбачається з матеріалів справи.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У правовому висновку про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Враховуючи викладене та те, що на даний час відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти позивачу ОСОБА_2 не повернуті, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2:

- 4 129 (чотири тисячі сто двадцять девять) грн. 75 коп. - суму боргу;

- 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. сума судового збору.

Усього: 4 680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн. 95 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його оголошення.

Суддя Похваліта С. М.