ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Двадцять перша київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 8 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, у якому просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_6

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 9 червня 2011 року ОСОБА_6 склав нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповів усе належне йому на день смерті майно своєму сину ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, унаслідок чого відкрилась спадщина.

ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини; свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_6 видано спадкоємцю за законом - ОСОБА_4

Позивач зазначав, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, перебував в Україні з 9 липня по 15 липня 2014 року та наступного разу зміг приїхати в Україну лише 15 вересня 2015 року. У період часу з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 15 липня 2014 року пріоритетним для нього було поховання батька, а не отримання спадщини. Крім цього, перебуваючи в Україні, займався оформленням паспорта громадянина України, який отримав 12 липня 2014 року. Смерть батька викликала душевні страждання, емоційне перенапруження, що спричинило погіршення стану здоров'я, загострило хронічні захворювання та призвело до необхідності по поверненню до Сполучених Штатів Америки звертатися за медичною допомогою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 8 червня 2016 року, позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6

Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_6 склав нотаріально посвідчений заповіт на сина - ОСОБА_3

25 липня 2015 року ОСОБА_4, дружина спадкодавця, звернулась до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після чоловіка ОСОБА_6

Державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори 3 лютого 2015 року видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1.

7 жовтня 2015 року до Десятої київської держаної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_3, посвідчена 28 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про прийняття спадщини за заповітом після батька, яка була направлена 10 жовтня 2015 року за належністю до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, де позивачу повідомлено про пропуск шестимісячного строку, визначеного для подання заяви про прийняття спадщини, і відмовлено у видачі свідоцтва.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини.

Проте такі висновки колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасними.

Частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2004 року № 1649/10248, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1727 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через перебування за межами України, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16.

Судами попередніх інстанцій з довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 1 лютого 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 у період з 1 травня 2014 року по 30 вересня 2015 року перетинав державний кордон України у пункті пропуску Бориспіль-D: на в'їзд 24 травня 2014 року, на виїзд 30 травня 2014 року, на в'їзд 9 липня 2014 року, на виїзд 15 липня 2014 року, на в'їзд 15 вересня 2015 року, на виїзд 29 вересня 2015 року.

12 липня 2014 року ОСОБА_3 отримав у м. Києві паспорт громадянина України.

Судом першої інстанції з медичних довідок лікарів Сполучених Штатів Америки від 13 та 17 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 має хронічне захворювання легенів, проходив лікування у зв'язку із розвитком депресії, яка супроводжується апатією, зменшенням спілкування з оточуючими. Його емоційний стан викликаний смертю батька та вимагав тривалого медичного лікування і реабілітації, позивач протягом семи місяців не мав змоги приймати рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, не звернув увагу на те, що позивач був обізнаний про смерть батька та перебував в Україні до 15 липня 2015 року, 12 липня 2015 року він отримував паспорт громадянина України. Постійне проживання позивача у іншій державі не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, такі нотаріальні дії позивач мав можливість вчинити через дипломатичне представництво.

Суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки медичній довідці від 17 березня 2016 року, яка містить неправильну інформацію щодо часу смерті батька та посилання на неможливість прийняття позивачем рішень у зв'язку з пригніченим станом, у сукупності з іншими доказами та діями позивача, вчиненими ним протягом семи місяців, починаючи з червня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами попередніх допущені порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законним і обґрунтованим та підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 8 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
СуддіТ.Л.Ізмайлова О.І.Євтушенко О.В.Кадєтова С.О.Карпенко