АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на її утримання в розмірі 1600,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, а позивач не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Також посилається на те, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, в зв'язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року і до її повноліття.

Справа № 760/4144/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6426/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду та аліменти на її користь у розмірі 1600 грн. до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вказувала, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або прибутку від здійснення господарської діяльності, а тому розмір аліментів повинен визначатись у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.10).

Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Судом установлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Позивач самостійно несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення її життєдіяльності.

Позивач ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише соціальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 не працює, будь-якого доходу не має та перебуває на утриманні своїх батьків, при цьому на обліку у центрі зайнятості не перебуває.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції врахував, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття та на утримання друждитни до досягнення дитиною трирічного віку і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем.

Визначаючи розмір аліментів у частковому співвідношенні, суд першої інстанції посилався на відсутність доказів підтвердження отримання відповідачем мінливого чи нерегулярного доходу, тому підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тобто в порядку ст. 184 СК України, відсутні, та вважав за необхідне стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року, а також аліменти на користь дружини на її утримання у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За змістом вказаної норми, розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, тобто не має постійного, стабільного заробітку (доходу), з якого було б можливо відраховувати аліменти у частковому співвідношенні, що підтверджується офіційними доказами.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що він не працює, постійного доходу не отримує, знаходиться на утриманні своїх батьків.

Стягуючи аліменти у частковому співвідношенні, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні дані про доходи відповідача, з яких було б можливо визначити розмір частки від його заробітку.

Таким чином, за відсутності довідки з місця роботи відповідача про регулярне отримання ним заробітної плати та за відсутності даних, які б свідчили про отримання відповідачем інших доходів, які офіційно підтверджені відповідними установами, висновки суду про визначення розміру аліментів у розмірі ј частини є помилковими.

Виходячи із встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги ст. 184 СК України та визначив аліменти на утримання малолітньої дитини та дружини у частковому розмірі щомісячно.

За таких обставин, враховуючи ст. 184 СК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів у розмірі ј частини, яким визначити спосіб та розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно та утримання дружини 500 грн. щомісячно. Вказаний розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та не буде порушувати права відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року - змінити в частині визначення розміру аліментів з ј частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року і до її повноліття на 1500 грн. щомісячно, та аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 з ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку на 500 грн. щомісячно.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: