Справа № 463/1927/17
Провадження № 2-о/463/56/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Миличук У.Р.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби у Львівській області, про встановлення факту постійного проживання в Україні, -

встановив:
заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить встановити факт його постійного проживання на території України з 1992 року по 2017 рік.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у місті Львові, де з того часу і проживав. З 1 листопада 1975 року був призваний на строкову службу до Радянської Армії Червоноармійським районним військовим комісаріатом у м.Львові та перебував на службі до 05 листопада 1977 року. 27.08.1977 заявник одружився з ОСОБА_2 . 21.12.1977 заявник отримав паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік. 06.10.1981 заявник був прийнятий матросом на флот, де працював до 07 квітня 1993 року, звідки був звільнений за власним бажанням. За вказаних обставин, заявник не зміг своєчасно оформити паспорт громадянина України.

Разом з тим, звернувшись 24.03.2017 до державної міграційної служби у Львівській області з проханням прийняти його до громадянства України, заявник отримав відмову, у зв`язку з тим, що відсутній документ про законність перебування заявника на території України.

Факт постійного проживання заявника на території України в квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності дружині заявника, підтверджується будинковою книгою, а також такий можуть підтвердити друзі та сусіди заявника.

Оскільки рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України необхідне останньому для отримання паспорта громадянина України, просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив таку задовольнити та встановити факт його постійного проживання на території України з 1992 року по 2017 рік. Додатково зазначив, що деякий час перебував у Сахалінській області Російської Федерації, однак у 1992 році повернувся до Львова та з того часу тут постійно проживає.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ДМС України у Львівській області.

Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання набуття громадянства регулюються Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» з наступними змінами.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону України, громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»: 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до відповідного управління Міністерства внутрішніх справ документи згідно з переліком, зазначеним у п. 8 цього Порядку, зокрема рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.45 вищевказаного порядку для прийняття до громадянства України особа (за винятком іноземців та осіб без громадянства, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки та отримали дозвіл на імміграцію; які отримали дозвіл на імміграцію та перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті; які отримали дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію" і перебувають з громадянином України понад два роки у шлюбі або перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті; які мають визначні заслуги перед Україною та прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України) подає такі документи: а) заяву про прийняття до громадянства України (в двох примірниках); б) три фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) один із таких документів: - документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, - для особи, яка в`їхала в Україну іноземцем (копія паспортного документа); - документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх трьох років, разом із документом, який підтверджує, що особа в`їхала в Україну особою без громадянства, - для особи, яка в`їхала в Україну особою без громадянства (копія паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, або копія проїзного документа особи без громадянства, або копія посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон).

Як вбачається з копії довідки №09 від 20.08.2012, виданої Генеральним консульством Російської Федерації у м.Львові (а.с.22) заявник на консульському обліку в Генеральному консульстві Росії у м.Львові не перебуває, тому встановити належність ОСОБА_1 до громадянства Російської Федерації не вбачається можливим.

Листом т.в.о. начальника Личаківського районного відділу у м.Львові Державної міграційної служби України у Львівській області від 25.03.2017 вих. 15/715 (а.с.20) ОСОБА_1 повідомлено, що Головним управлінням ДМС України у Львівській області 24.03.2017повернута на доопрацювання справа щодо прийняття заявника до громадянства України, оскільки до матеріалів справи не долучено документ про законність перебування заявника на території України.

Як вбачається з копії повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові (а.с.5).

27.08.1977 заявник одружився з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.21).

21.12.1977 заявник отримав паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік (а.с.7-9).

Факт постійного проживання заявника на території України підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що познайомився з заявником у 1993 році та підтвердив, що з того часу останній постійно проживав у ОСОБА_6 , де у нього є сім`я, діти і внуки.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що знає заявника з 1960 року, оскільки вони разом росли. До 1990 року заявник був моряком, а у 1992 році повернувся до Львова, де з того часу постійно і проживає.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що є дружиною заявника з 27.08.1977. Заявник у 1981 році поїхав у Сахалінську область, а у 1992 повернувся додому та з того часу проживає у ОСОБА_6 .

Оцінивши зібрані докази, враховуючи вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що заявник постійного проживання на території України з 1992 року по 2017 рік, а тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 212-214, 256, 259 ЦПК України,-

вирішив:
заяву задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України з 1992 року по 2017 рік.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий