Справа № 743/547/17
Провадження № 2/743/219/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника ПАТ "Ріпкинське автопідприємство 17444"

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства "Ріпкинське автопідприємство 17444"

про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

-ОСОБА_5;

-Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія",

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Ріпкинське автопідприємство 17444" (далі - ПАТ "Ріпкинське АТП 17444") про стягнення з останніх на її користь 102 600 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2016 року ОСОБА_5, керував автомобілем НОМЕР_1, рухався по ґрунтовій дорозі між с. Глинянка та смт. Замглай Ріпкинського району, та в ході руху вказаного автомобіля з бокової двері, вона, будучи пасажиром, випала, отримавши тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння у вигляді: ЗЧМТ з переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку важкого ступеню, парезом окорухового нерву справа. Внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Ріпкинській ЦРЛ та Чернігівській обласній лікарні. По факту вказаної події 13.07.2016 року було порушено кримінальне провадження № 0000390 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В результаті ДТП вона отримала тяжкі тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні. Оцінила розмір моральної шкоди в сумі 120 000 грн., оскільки дана сума має компенсувати ті емоційні навантаження та фізичні страждання, які їй довелося перенести, крім того вона отримала 3 групу інвалідності, тому і в подальшому дані ушкодження будуть постійно проявлятися і відображатися на її самопочутті та загальному стані здоровя. В той же час, вона просить стягнути різницю між мінімальним розміром страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, що передбачена п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі 17 400 грн., що підлягає виплаті з боку ОСОБА_6 «СК «Гарантія» та оціненою нею моральною шкодою в сумі 120 000 грн., що складає 102 600 грн..

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додавши, що ОСОБА_6 "СК "Гарантія" сплатила за двома заявами суми страхового відшкодування, в т.ч. і 17 400 грн.. Зазначили, що в даній категорії справ не має значення наявність/відсутність вини з боку водія. Зазначили, що під час виконавчого провадження можна врегулювати з відповідачем питання щодо відшкодування присуджених сум.

Представник відповідача ПАТ "Ріпкинське автопідприємство 17444" ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав,

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОСОБА_6 «СТ «Гарантія» ОСОБА_7 не зявився, надав письмові пояснення, в якій зазначив, що ОСОБА_4 було виплачено страхове відшкодування в сумі 22434 грн. 59 коп., з яких 1450 грн. компенсація втраченого заробітку, 2516 грн. 28 коп. витрати, повязані з лікуванням потерпілої, 17400 грн. відшкодування шкоди, повязаної зі стійкою втратою працездатності, 1068 грн. 31 коп. відшкодування моральної шкоди.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОСОБА_5 не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника ПАТ "Ріпкинське АТП 17444" ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000390 від 13.07.2016 року, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 13 липня 2016 року, близько 12 год. 55 хв., під час того, як ОСОБА_5 керував автомобілем ГАЗ-32213 ЗПАХ 12 ДВ д.р.н. СВ 1481 АА та рухався на ділянці ґрунтової дороги між придорожніми електроопорами №21 та №20, що розташовані між с. Глинянка та смт. Замглай Ріпкинського району у напрямку смт. Замглай, з бокової двері вищевказаного автомобіля випала пасажир ОСОБА_4, яка отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння у вигляді: ЗЧМТ з переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку важкого ступеню, парезом окорухового нерву справа.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1011, у ОСОБА_4, маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травм з переломом потиличної кістки, забоєм головного мозку важкого ступеню, парезом окорухового нерву справа, котрі виникли внаслідок контактування з тупими твердими предметами, що мають переважаючу поверхню, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

По даному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000390 від 13.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Дане кримінальне провадження перебуває в провадженні СВ Ріпкинскього ОСОБА_8 в Чернігівській області. На даний час, в кримінальному провадженні, після скасування 22 лютого 2017 р. чергової постанови про закриття кримінального провадження від 31.01.2016 р., триває досудове розслідування.

За загальним правилом, яке міститься в ч. 3 ст. 10 ЦПК України та в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, в цивільному судочинстві кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно зі ст.. 1172 ЦК України юридична та фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обовязків.

В даному випадку, ОСОБА_5 працює водієм ПАТ «Ріпкинське АТП 17444»

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з правового аналізу даної норми, можна стверджувати, що законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача, тобто цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини.

Проте, за змістом даної норми, цивільна відповідальність виключається у випадку, якщо особа, яка завдала шкоду доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відтак, в межах даної справи, судом не перевіряється наявність чи відсутність вини водія ОСОБА_5 у порушенні ним, як особою, яка керувала транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинили заподіяння ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

В межах даної справи судом перевіряється чи було завдано шкоду внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В ЦК України відсутнє визначення поняття «непереборна сила». В той же час, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, непереборна сила це надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, яка повністю звільняє від відповідальності заподіювача шкоди за умови, що останній не міг її передбачити або передбачив, але не міг її відвернути, і, здійснюючи вплив на його діяльність, спричинила настання шкоди.

Наявність умислу потерпілого отримати шкоду від джерела підвищеної небезпеки, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, означає свідоме бажання потерпілого отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки.

Вивченням матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000390 від 13.07.2016 року не встановлено свідоме бажання потерпілої ОСОБА_4 отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки (автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5О.), як і не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили.

За таких обставин, відсутні, передбачені законом (ч. 5 ст. 1187 ЦК України) випадки звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а відтак саме ОСОБА_5 є особою, яка завдала шкоду, в силу закону.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

23 червня 2016 року між ПАТ «Ріпкинське АТП 17444» та ОСОБА_6 «СТ «Гарантія» було укладено договір (поліс) № АЕ/8153910 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії 24.06.2016 року по 23.12.2016 року включно, згідно якого забезпеченим транспортним засобом Сторони визначили автомобіль ГАЗ 32213 зПАХ12 ДВ. д.н.з. НОМЕР_2.

У відповідності до ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

По справі встановлено, що до ОСОБА_6 «СТ «Гарантія» із заявами про страховий випадок звертались:

- 14 липня 2016 року голова правління ПАТ «Ріпкинське АТП 17444» ОСОБА_3;

- 15 липня 2017 року водій ОСОБА_5.

21 березня 2017 р. ОСОБА_4 до зверталась ОСОБА_6 «СТ «Гарантія» з заявою про страхове відшкодування, в т.ч. і по ст. 26 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке в сумі 17 400 грн. було виплачено ОСОБА_6 "СК "Гарантія" ОСОБА_4, за платіжним дорученням № 94 від 14.04.2017 р..

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 з 13.07.2016 р. по 11.08.2016 р. перебувала на лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЛПЗ "Чернігівська обласна лікарня", з діагнозом ЗЧМТ, перелом потиличної кістки, забій головного мозку важкого ступеню по типу дифузного аксонального пошкодження, синдром верхньої очної цілини справа, правобічна офтальмоплегія, виражений церебро-стенічний синдром з наявністю помірних когнітивних розладів, множині забої м'яких тканин обличчя, волосистої частини голови, кінцівок, тулубу, забій м'яких тканин в області правого голінно-стопного суглобу.

20 січня 2017 р. ОСОБА_4 встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання), з одночасним протипоказанням фізичної та психоемоційного перевантаження.

Проаналізувавши ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, врахувавши вимоги розумності і справедливості та вищеописані характер і спосіб завдання цих втрат позивачці ОСОБА_4 з боку ОСОБА_5, суд знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою належить визначити у розмірі 90 000 грн., а не 120 000 грн, як вказує позивач, оскільки саме такий розмір моральної шкоди є адекватним тому фізичному болю та стражданням, яких ОСОБА_4 зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та тим душевним стражданням і переживанням, яких зазнала ОСОБА_4 внаслідок заподіяння їй вказаним ДТП тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, витрачаючи тривалий час на лікування та витрачаючи значні емоційні навантаження після того, що сталось,

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з того, що страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП, що передбачено п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі 17 400 грн. було виплачено ОСОБА_6 "СК "Гарантія", за платіжним дорученням № 94 від 14.04.2017 р., ОСОБА_4, то з ПАТ "Ріпкинське АТП 17444" у відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодоюслід стягнути на користь ОСОБА_4 різницю між фактичним розміром шкоди /90 000 грн./ і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) /17 400 грн./, що становить 72 600 грн..

Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що в даній категорії справ позивачі звільнені від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 452 грн. 86 грн. підлягає стягненню з ПАТ "Ріпкинське АТП 17444" в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167. 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Ріпкинське автопідприємство 17444" про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ріпкинське автопідприємство 17444" (смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, ) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) 72 600 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот гривень) у відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ріпкинське автопідприємство 17444" (смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, ) в дохід держави 452 грн. 86 грн. (чотириста п'ятдесят дві гривні вісімдесят шість копійок гривень) судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги - особами, які брали участь, і були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, або протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення - особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення.

Головуючий В.Б.Сташків