Справа №601/237/17
Провадження № 2/601/306/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.

за участю секретаря Васільєвої О.М.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2, третя особа Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про звільнення майна з-під арешту.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про звільнення майна з-під арешту та заборону органам ДВС вчиняти певні дії. У поданій заяві представник позивача посилається на те, що 25.07.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № ТЕК0GA0000003, відповідно до умов якого ОСОБА_2 був наданий кредит у розмірі 66 900 грн. в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором 26.07.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, за яким відповідачем передано в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Військова, 29/2 с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області. 26.07.2007 року приватним нотаріусом накладена заборона відчуження вищезазначеного предмету іпотеки. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпеченні нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Зобов»язання за ним кредитним договором не виконано. Оскільки у державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на дане майно, так як право застави у позивача щодо предмету іпотеки виникло 26.07.2007 року, а всупереч цьому 23.12.2009 року і 20.01.2010 року державним виконавцем накладено арешт на вказане майно, то представник позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Військова, 29/2 с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, повязанні з обмеженнями ПАТ БК «Приват Банк» права іпотекодержателя щодо вищезазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що оскільки ОСОБА_2 є власником квартири то відповідно до законодавства банк не мав права звертатись із даним позовом до суду. Окрім того, вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, який сплив 24.02.2013 року, і позивач не просить поновити даний строк. Тому просять відмовити у задоволенні даного позову.

Представник Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно кредитного договору № ТЕК0GA0000003 від 25 липня 2007 року та договору іпотеки від 25 липня 2007 року, що укладенні між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк»), на забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Військова, 29/2 с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 09.11.2016 року та повідомлення Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 03.03.2017 року № 1762, державним виконавцем відділу по виконавчому провадженню № 16528306 при примусовому виконанні ухвали Жовтневського районного суду м. Дніпропетровськ № 2-12677 від 06.10.2009 року накладено арешт на майно боржника постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2009 року та постановою про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 20.01.2010 року. У даному виконавчому провадженні стягувачем являється ПАТ КБ «Приват Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити необхідності звільнення вищезаначеного майна з-під арешту, незважаючи на те, що стягувачами по усіх виконавчих провадження за якими накладено арешт на дане майно є ПАТ КБ «Приват Банк», який є і позивачем по даній справі. Окрім того, представник позивача не вказав які саме вимоги пред'явленні банком до відповідача - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов»язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту.

У п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 серпня 1976 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

В судовому засіданні позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, того що квартиру, яка знаходиться за адресою вул. Військова, 29/2в с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області слід звільнити з-під арешту, а тому суд не вбачає підстав для задоволення данного позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202 ЦПК України, ст. 51, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 319, 391, 572 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2, третя особа Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про звільнення майна з-під арешту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: