У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 28 вересня 1996 року по 27 березня 2001 року вона та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу між сторонами син залишився проживати з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 виповнилося 18 років і він продовжує навчання у Вінницькому соціально-економічному інституті Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» на III курсі денної форми навчання (на контрактній, платній основі), і потребує коштів на утримання. Вказувала, що самостійно, без участі батька дитини, змоги утримувати сина вона не має.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, − сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2016 року і до досягнення сином 23-х років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року змінено у частині розміру стягуваних аліментів, а саме зменшено його з 1/4 частини до 1/5. У частині стягнення витрат на правову допомогу рішення суду першої інстанції скасовано, у цій частині вимог відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що відповідач може сплачувати аліменти на повнолітнього сина, оскільки є працездатним, і у судовому засіданні апеляційного суду погодився на сплату аліментів у частці 1/5 заробітку (доходу). Такі обставини відповідачем не спростовані. При цьому апеляційний суд врахував наявність на утриманні у відповідача іншої дитини-інваліда.

Доводи касаційної скарги щодо здійснення навчального закладу, у якому навчається син ОСОБА_4, діяльності без ліцензії, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік