АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/560/17-цГоловуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М.
Провадження № 22-ц/789/777/17 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року по справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року Тернопільське об'єднання УПФ України Тернопільської області звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачці по справі було призначено пенсію, однак 10 лютого 2016 року остання виїхала за кордон на постійне місце проживання у Польщу, не повідомивши про залишення території України, внаслідок чого, виникла переплата пенсії за період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року на загальну суму 8676.80 грн. У зв'язку з цим, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до ст.ст.49, 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.1212 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В травні 2017 року Тернопільське об'єднане УПФ України Тернопільської області подало на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове, яким позов задоволити.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 8676.80 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною їй Тернопільським об'єднаним УПФ України Тернопільської області, а тому відповідно до ст.1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 09 вересня 2016 р. №02/12549, 10 лютого 2016 року ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання за кордон у Польщу.

З довідки від 05 жовтня 2016 pоку, виданої Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області і отримує пенсію за віком особам, зайнятим на підземних роботах, та за період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року виникла переплата пенсії на загальну суму 8 676.80 грн.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року N 6-91цс14, яка згідно зі ст.360 7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_2 вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала Управлінню недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії

Положення ст.1215 ЦК України, у даному випадку, повинні застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними нормами.

Відповідно приписів ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надмір виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно змісту якої суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи у судовому порядку.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту 2 пункту 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнано неконституційним положення щодо припинення виплати пенсій громадянам України, які проживають за кордоном, та скасовано відповідне положення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Суд, зокрема, зазначив, що: «Оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами».

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в позові, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3