1Справа № 335/6955/16-ц 2/335/492/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ним відповідачу надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1. Основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Відповідач протягом тривалого періоду часу, не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, в звязку з чим за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року утворилася заборгованість у розмірі 2830 гривень 58 копійок. Тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у розмірі 2830 гривень 58 копійок, а також сплачений судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов на підставах, викладених в ньому. Пояснила, що відповідач не виконує свої обовязки з оплати наданих послуг. Відсутність договору не звільняє його від цього обовязку.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1, а тільки зареєстрований в ній. Надана позивачем довідка про місце реєстрації відповідача є неналежним доказом, оскільки концерн МТМ не міг її отримувати, а тільки ОСОБА_1 Договір між ними не укладений. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ.

Згідно зі статутом концерну „МТМ, основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії.

Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630l, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачем у повній відповідності з вимогами діючого законодавства України надавались відповідачу послуги по постачанню централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2, але відповідач не виконує свої зобовязання по оплаті наданих послуг, у звязку з чим за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року утворилася заборгованість, яка складає 2830 гривень 58 копійок, що підтверджується особовим рахунком.

Розмір заборгованості та її складові визначені в наданих позивачем розрахунках наданої теплової енергії.

Відповідно п. 29 Правил, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушення зобовязання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.." „У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців, квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обов'язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувався, а тому виходячи із положень ст. 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, і суду не було надано відповідачем доказів у відповідності до вимог передбачених ст. 60 ЦПК України по спростуванню наданих послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило.

Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-1995цс16: «Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги...».

Тому суд вважає, що відсутність укладеного договору не звільняє відповідача від сплати за фактично надані послуги.

Відповідачем не наданого жодного доказу на підтвердження свого твердження про те, що в квартирі АДРЕСА_1 він тільки зареєстрований і не проживає. Ним не зазначено та не підтверджено те, що він постійно проживає за іншою адресою та там оплачує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Щодо неналежного доказу довідки про місце реєстрації відповідача, суд приходить до наступних висновків.

По-перше, цю адресу реєстрації в своїх запереченням проти позову вказав сам відповідач. В заяві про перегляд заочного рішення позивач зазначив цю адресу, як адресу для листування. Тобто, ця обставина визнана сторонами і, згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

По-друге, на запит суду, направлений в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України до ОАДП УДМС України в Запорізькій області, вказане місце реєстрації ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1.

Надана представником відповідача інформаційна довідка з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта не спростовує факт реєстрації ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 та надання позивачем в це житлове приміщення послуг належної якості.

З урахуванням викладеного суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь Концерну „Міські теплові мережі судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Цивільний позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за період з 01.01.2009 року по 31.07.2010 року у розмірі 2830 гривень 58 копійок, судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В.Воробйов