Справа № 275/516/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

при секретарі Марієвській Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, який уточнив 29.12.2016р., мотивуючи свої вимоги тим, що 31 липня 1996 року помер Дерев»яченко І.А., який проживав у житловому будинку по вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області. Після його смерті залишилася спадщина на вказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги за законом являлися його дружина Дерев»янченко Г.М., дочка ОСОБА_4, син ОСОБА_5»янченко Г.І. та позашлюбна дочка ОСОБА_3. Вказану спадщину прийняла його дружина Дерев»янченко Г.М., яка проживала в будинку та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом спадщину не приймали. 25.11.1996 року померла Дерев»янченко Г.М., після її смерті були спадкоємцями дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_5»янченко ОСОБА_6 у вказаний строк прийняла дочка шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Син спадкодавця Дерев»янченко Г.І. участі в прийнятті спадщини не приймав в звязку з хворобою і помер 27.07.2013 року; своєї сімї та дітей він не мав. 03.11.2015 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 В»ячеславу Олександровичу, з яким проживала без реєстрації шлюбу. Вказаний заповіт посвідчено секретарем Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області. 18 грудня 2015 року ОСОБА_4 померла. Постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, оскільки ОСОБА_4 за життя не зареєструвала право власності на зазначене майно, право на яке підлягає обовязковій державній реєстрації. Просив суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Представник позивача адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищна рада Житомирської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та винести рішення по справі відповідно до вимог діючого законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та вказані позовні вимоги задовольнити, заперечень проти позову не має.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що померла ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5»янченко Г.І. шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном. Вказали, що її брат Дерев»янченко Г.І. з дитинства страждав на психічне захворювання, постійно лікувався в психіатричній лікарні, де й помер. Власної сімї він не мав. Зазначили, що померла ОСОБА_4 власних дітей також не мала.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги за 1996-2000 роки, особовий рахунок № 171, книга № 3, виданої виконавчим комітетом Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, та їх належним чином посвідчених копій вбачається, що за Дерев»янченко ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, рахувався будинок 1920 року побудови з надвірними будівлями, розташований по вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області (а.с. 28-29, 42).

ОСОБА_5»янченко ОСОБА_10 помер 31.07.1996р., що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с. 43).

Відповідно до довідок № 1032 від 04.11.2016р. та № 1103 від 30.11.2016р., виданих виконкомом Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, на день смерті ОСОБА_5»янченко ОСОБА_10 разом з ним проживала його дружина Дерев»янченко ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та Дерев»янченко ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 27, 44).

Згідно копій свідоцтв про смерть, Дерев»янченко ОСОБА_11 померла 25.11.1996р., Дерев»янченко ОСОБА_12 помер 27.07.2013р. (а.с. 41, 43).

Копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб підтверджується, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5»янченко І.А. та Дерев»янченко Г.М. та рідною сестрою Дерев»янченко Г.І. (а.с. 39, 40).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті ОСОБА_5»янченко І.А., Дерев»янченко Г.М. та Дерев»янченко Г.І. не заводились (а.с. 93, 96, 97).

З довідки, виданої Соловіївською сільською радою Брусилівського району Житомирської області № 19 від 24.01.2017р., вбачається, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5»янченко Г.М. шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном (а.с. 65), що підтвердили допитані судом свідки.

Згідно копії заповіту від 03.11.2015 року все своє майно ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 (а.с. 74).

18.12.2015р. ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. (а.с. 6).

18.01.2016р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи № 8/2016 до майна померлої 18.12.2015р. ОСОБА_4, дослідженої судом (а.с. 105-121)

З довідки про наявність (відсутність) зареєстрованого майна, виданої КП ««Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» № 371 від 15.08.2016р. вбачається, що право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, не зареєстровано (а.с. 7).

З постанови приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_13 від 02.09.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області після смерті ОСОБА_4 через відсутність правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 16).

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України в редакції 2003р. застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Таким чином, при постановлені рішення суд посилається також на норми ЦК України в редакції 1963р.

У відповідності до ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч.1 ст. 534 ЦК України ( в редакції 1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно зі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні достовірно встановлений факт того, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5»янченко Г.М., яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка Дерев»янченка І.А., оскільки після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном предметами обиходу батьків, ремонтувала спадковий будинок, доглядала за ним.

За змістом наведених вище норм закону для спадкоємця, що прийняв спадщину, переходять як майнові права померлого (спадкодавця), так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ст. 86 ЦК України ( в ред. 1963р.) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Встановлено, що будинок за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, був збудований у 1920 році та належав Дерев»янченко ОСОБА_14 цьому згідно існуючого на момент будівництва законодавства підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства, та закон не повязував виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

З огляду на зазначене, вказаний будинок увійшов до складу спадщини померлої ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 за заповітом, у встановлений законом строк спадщину після її смерті прийняв, є законні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівського району Житомирської області, що залишився після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549 ЦК України в ред. 1963р., ст.ст. 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Житомирської області, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Шевченка, 53, с. Соловіївка, Брусилівський район, Житомирська область, після смерті ОСОБА_4, померлої 18.12.2015 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ ОСОБА_15