Справа № 446/750/11 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/14/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю апелянта - ОСОБА_2, представника апелянта - ОСОБА_3, позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною відповідача ОСОБА_2 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу - Приходько Н.М., орган опіки та піклування Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2010 року позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом в суд до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу - Приходько Н.М., орган опіки та піклування Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості.

Рішенням Кам"янка - Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу - Приходько Н.М., орган опіки та піклування Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості - задоволено.

Вирішено:

-стягнути в користь ОСОБА_4 заборгованість померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, згідно написаних ним боргових розписок в сумі 48563 грн. 77 коп. з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, шляхом звернення стягнення на спадкове майно в межах вартості спадкового майна, а саме житлової квартири АДРЕСА_1;

- вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням Кам"янка - Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2013 року, відповідач ОСОБА_2 оскаржила таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з»ясування всіх обставин справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що в своїй заяві про стягнення заборгованості із спадкоємців позивач ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_9 було написано боргові розписки на наступні суми : 18 лютого 2009 року на суму 1400 грн. 00 коп., 25 травня 2009 року на суму 690 грн. 00 коп., 05 червня 2009 року на суму 1000 грн. 00 коп., 05 вересня 2009 року на суму 1700 грн.00 коп., 05 червня 2009 року на суму 4700 доларів США, 15 вересня 2009 року на суму 1000 доларів США. У відповідності до приписів ст.1046 ЦК України, розписка позичальника як цивільно - правовий інструмент на підтвердження укладення договору позики та визначення його умов, повинна містити підтвердження тому факту, що позикодавець передав у розпорядження позичальнику, як в цьому випадку ОСОБА_4 - ОСОБА_9 зазначені у розписках суми грошей у борг, а ОСОБА_9 прийняв ці кошти та зобов»язується їх повернути. Однак, форма в якій оформлені та підписані документи, надані позивачем на підтвердження позовних вимог не може вважатися формою боргової розписки, оскільки в цих документах відсутнє письмово закріплене зобов»язання ОСОБА_9 повернути кошти, які він отримав із зазначенням дати їх повернення. На думку апелянта, документи, надані суду фактично підтверджують лише сам факт отримання грошей ОСОБА_9 Тому, ці документи, згідно вимог чинного законодавства не можуть вважатися «борговими розписками».

Звертає увагу й на те, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення по справі не надав оцінки тому факту, що позивач постійно змінював свої пояснення з приводу позики грошей.

Просить рішення Кам"янка - Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2013 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення такої, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виникли правовідносини на підставі договору позики, розписка сама по собі є підтвердженням факту передачі грошей та укладення договору позики. Зобов»язання не виконано, борг не повернуто, позивач є носієм права вимоги виконання цивільного обов»язку, що перейшов до спадкоємців першої черги: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7 До останніх перейшли всі права та обов»язки спадкодавця ОСОБА_9 в межах суми спадкового майна, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2009 року, 25 травня 2009 року, 05 червня 2009 року, 05 вересня 2009 року, 15 вересня 2009 року відповідач ОСОБА_9 написав розписки про отримання грошових коштів. Із змісту розписок вбачається, що кошти отримано відповідачем ОСОБА_9 в якості авансу за продаж гаража, тобто такі не є борговими розписками в розумінні вимог ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦПК України, оскільки не підтверджують факту отримання відповідачем ОСОБА_9 грошових коштів в якості позики ( т.1 а.с. 7- 11).

Саме до такого розуміння цих правових норм зводиться правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967 цс 15, який відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковим для усіх судів України.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що за відсутності між боржником і кредитором договору про забезпечення виконання зобов»язння, стягнення суми боргу із спадкоємців боржника шляхом звернення стягнення на спадкове майно, не передбачено нормами цивільного законодавства.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Це відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України є безумовними підтвами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 в сумі 305 грн. 00 коп. та в користь держави в сумі 234 грн. 75 коп.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу - Приходько Н.М., орган опіки та піклування Кам`янка - Бузької районної державної адміністрації Львівської області про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в користь ОСОБА_2 305 грн. 00 коп. та в користь держави 234 грн. 75 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.