Справа № 148/2560/16-ц
Провадження №2/148/100/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретарів Лавренюк А.М., Грох Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом, поданим ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Тульчинської державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27 травня 2014 року рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області шлюб між позивачем та відповідачем, які є батьками дітей, розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: вул. Садова, 38, с. Петрашівка, Тульчинський район, Вінницька область. Однак, на думку позивача, методи виховання та спосіб життя відповідача суперечать моральним засадам суспільства, так як вона зловживає спиртними напоями, не працює, влаштовує застілля в будинку. Крім того, відповідач ОСОБА_3 забороняє позивачу спілкуватись, бачитись та в будь-який спосіб приймати участь у вихованні їх спільних дітей. Позивач, піклуючись про своїх дітей, постійно висилає кошти на їх утримання, які відповідач приймає, купив дітям мобільні телефони і постійно їм телефонує, однак відповідач не завжди дозволяє їм з ним спілкуватись. Позивач вважає, що відповідач погано впливає на дітей своїм аморальним способом життя, не належно піклується про них, не може належно забезпечити їх матеріально. Він створив нову сімю, проживає в Російській Федерації, має заробіток, а тому просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з ним.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначили, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми, у їх побаченнях. В середині серпня 2016 року позивач намагався зателефонувати дітям, однак у них були виключені телефони, так само як і у відповідача. Після його розлучення з відповідачем він пересилав кошти на утримання дітей по 100 доларів США в місяць своїй сестрі в Закарпатську область, а та пересилала їх відповідачу. В лютому 2015 року він приїздив до м. Тульчина, де зустрічався із відповідачем та дітьми, ніяких перешкод в цьому не було з боку відповідача. В 2016 року, коли відповідач з дітьми приїздила до його родичів у Закарпатську область, він надав їм кошти в сумі 6000 грн. Документально підтвердити, що відповідач веде аморальний спосіб життя позивач не може, про це йому відомо з телефонних дзвінків дітей та зі слів інших осіб. Зазначили, що у Російській Федерації у позивача є нова сімя, житло, однокімнатна квартира, де проживає він, його нова дружина, їх спільна донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син дружини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 Позивач вважає можливим, щоб у цій однокімнатній квартирі також проживали і його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Йому відомо, що діти хворіють, однак відповідач цим не цікавиться. З приводу здоровя та успіхів дітей у навчанні позивач до лікарів та вчителів не звертався. Зазначив, що шлюб із відповідачем розірвано в 2012 році. Своє батьківство щодо дітей він визнав лише в 2013 році, бо боявся, що дітей можуть відібрати у відповідача через її спосіб життя. Просили позов задовольнити у повному обсязі визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з позивачем в селищі Гжельського цегляного заводуАДРЕСА_1, РФ.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили, пояснивши, що в 2012 році позивач хотів вивести дітей за кордон, в Російську Федерацію і наполягав на тому, щоб ОСОБА_3 надала на це нотаріально посвідчену згоду. Деякий час, коли позивач перебував у Москві, відповідач не могла забрати своїх дітей від його родичів із Закарпатської області, які в цьому їй перешкоджали. І лише після її звернення до поліції з цього приводу, вона забрала дітей та виїхала проживати з ними до своєї матері в с. Петрашівка Тульчинського району. Зазначила, що не перешкоджала зустрічам позивача з дітьми. В 2016 році разом з ними вона їздила в Закарпатську область до родичів позивача, він допомагав їм матеріально. Не заперечили того факту, що один раз відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Разом з тим, вона доглядає за дітьми, вони ходять до шкоди, вона цікавиться їх успіхами, відвідує батьківські збори, забезпечила їх всім необхідним приладдям, вдома вони мають місце для того, щоб робити уроки, для відпочинку. Працює вона не офіційно у одного із сільських підприємців. Зазначили, що після розлучення відповідач участі у вихованні дітей не приймав, не цікавився їх навчанням, здоровям. Крім того, коли народилися діти, позивач не бажав, щоб вони були зареєстровані на нього і лише в 2013 році визнав себе їх батьком. Вважають недоцільним визначення місця проживання дітей з позивачем у РФ, де він має лише тимчасове місце проживання, власного житла не має. Просили в задоволенні позову відмовити.

Представник Служби у справах дітей Тульчинської РДА Вінницької області в судовому засіданні заперечив проти позову та підтримав висновок Тульчинської РДА, як органу опіки та піклування, від 10.05.2017 року про недоцільність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в 2014 році у нього були близькі стосунки із відповідачем ОСОБА_3, спільно вони не проживали. Кілька разів вона зверталася до нього за допомогою, коли захворіли її діти, щоб він відвіз до лікарні, та коли закінчилися дрова і вона не мала чим опалювати в будинку, бо коштів у неї не було. Проживала ОСОБА_3 тоді разом з дітьми та братом у будинку, який розділений на дві частини. Позивача ОСОБА_2 знає та спілкується з ним з 2017 року, той залишав йому гроші, з яких він купував дітям одяг, взуття.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що працює заступником директора з виховної роботи Печерської ЗШ І-ІІ ступенів, учнями третього класу якої є діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Жодних претензій до їх матері ОСОБА_5 у керівництва школи немає, діти постійно відвідують школу, навчаються відповідно до своїх здібностей. завжди чисто одягнуті, мати цікавиться їх успіхами здоровям, поведінкою. Також вона відвідує батьківські збори, скарг на поведінку матері не надходило. Зазначила, що зі спілкування із дітьми стало відомо про те, що вони дещо знервовані після того, як батько почав процес про визначення місця їх проживання, обіцяє, що забере їх від матері, налаштовує їх проти останньої. Раніше такого з дітьми не було. Також зазначила, що позивач ніколи успіхами дітей не цікавився, в школу з приводу цього не звертався.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є головою Печерської сільської ради, на території якої проживає відповідач зі своїми малолітніми дітьми. Не може сказати, щоб відповідач була зразковою матірю, однак інстинкт материнства у неї є, вона піклується про дітей, діти одягнуті чисто, відвідують школу. У вихованні дітей відповідачу допомагає її мати, бабуся дітей, біля якої вони всі і проживають. Сімя відповідача взята під контроль органом опіки та піклування сільської ради, ними здійснювався огляд місця проживання дітей. На той момент умови проживання були задовільними, діти забезпечені столом, шкільним приладдям, місцем для відпочинку. Повідомити, що відповідач постійно вживає алкогольні напої він не може, як і того, що вона не виконує своїх батьківських обовязків. Певні зауваження до її поведінки були, тому спочатку ним була дана її негативна характеристика, однак ОСОБА_3 піддається впливу, робить відповідні висновки, а тому на сьогодні характеризується позитивно. Зазначив, що постійної роботи відповідач не має, бо в селі взагалі з цим сутужно, однак вона працелюбна, деякий час навіть за договором найму працювала на території сільської ради, також працює неофіційного у сільського підприємця. Сказати, що відношення відповідача до своїх батьківських обовязків є таким, яке виправдовує визначення місця проживання дітей із батьком не може.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника Служби у справах дітей Тульчинської РДА Вінницької області, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтв про народження серії 1-ФМ № 277855 та серії 1-ФМ № 277854, виданих повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області 14 жовтня 2013 року, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (а.с.7, 8).

Встановлено судом і те, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, зареєстрований 03.11.2012 року виконкомом Варіївської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, актовий запис № 09, розірвано згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 травня 2014 року (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого 01.02.2015 року відділом ДРАЦС Берегівського районного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_10 змінив своє прізвище та імя на ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно довідки №8 виданої ОСОБА_3, Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області 26 січня 2016 року, судом встановлено, що її діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються у третьому класі даної школи (а.с.142).

Згідно інформаційної довідки № 21, виданої Печерською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тульчинської районної ради Вінницької області 13 лютого 2017 року, судом встановлено, що учні третього класу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються в школі з 1 вересня 2004 року. Діти проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7, до школи дітей привозять на шкільному автобусі. Школу відвідують систематично, в разі пропуску занять, мати ОСОБА_3 повідомляє класовода або дирекцію школи. Відвідують групу продовженого дня, позакласні гуртки, забезпечені безкоштовним гарячим харчуванням у шкільній їдальні. Діти без поважних причин заняття не пропускають. Ніна та Артур проживають із марірю у приватному будинку, де створено задовільні умови для проживання родини. Діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, навчальним приладдям. Матір стежить за зовнішнім виглядом, станом навчання дітей, їх здоровям. В разі хвороби звертається до лікаря, повідомляє навчальний заклад. Навчанням та вихованням дітей займається матір ОСОБА_3, систематично відвідує загальношкільні та класні батьківські збори, шкільні свята, підтримує звязок із класовом, учителями-предметниками. На зауваження реагує адекватно, уважна до дітей (а.с.154).

Згідно довідки № 65, виданої виконавчим комітетом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 06 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_8. За час проживання на території Печерської сільської ради проявила себе з негативної сторони, неодноразово притягувалась до громадських робіт, часто вживає алкогольні напої, в сімї дебоширить, виражається нецензурною лайкою, веде аморальний спосіб життя (а.с.15).

Згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 березня 2016 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.16).

Відповідно до довідки-характеристики № 76, виданої виконкомом Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 03 лютого 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_10 А в с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області за час проживання на території вказаного села характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує, серед мешканців села користується повагою, в спілкуванні з односельчанами доброзичлива, не схильна до вживання алкогольних напоїв (а.с.143).

Як вбачається з довідки, виданої Тульчинською центральною районною лікарнею Вінницької області 02 березня 2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 знаходилась на обліку в протитуберкульозному кабінеті Тульчинської ЦРЛ з приводу: стан після оперативного втручання 16.01.2004 року. Теберкулюома верхньої частки правої легені. Отримала курс лікування згідно кат.3. Знята з обліку в 2008 року згідно діючих наказів МОЗ (а.с.157).

Відповідно до довідки № 301 від 03.05.2017 року виконкому Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, протягом квітня 2017 року працювала в Печерській сільській раді працівником по благоустрою (а.с.189).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Раменським управлінням ЗАГС ГУ ЗАГС Московської області, суд встановив, що 25.09.2015 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із громадянкою ОСОБА_12 ОСОБА_13 (а.с. 17).

З акту № 5129/19-оп від 18 жовтня 2016 року обстеження житлово-побутових умов за адресою: Московська область, Ременський район, селище Гжельського цегляного заводуАДРЕСА_2, встановлено, що дане житлове приміщення являється однокімнатною квартирою загальною площею 42 кв.м., має ізольовану кімнату, кухню, санвузол, кладову, коридор та балкон. В квартирі проживають ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_14, їх донька, син дружини ОСОБА_14. Кімната в квартирі відведена для проживання неповнолітнього ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_12, та в цій кімнаті разом з останнім, зі слів ОСОБА_2 та його дружини, будуть проживати неповнолітні діти позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_16 (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію прав від 22.07.2015 року вказана вище квартира на праві власності зареєстрована за ОСОБА_17, яка відповідно до копії заяви від 02.04.2017 року дає свою згоду на проживання у належній їй квартирі дітей позивача: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ніни (а.с. 19, 170).

Відповідно до повідомлення від 21.03.2017 року ОСОБА_2 зареєстрований Федеральною податковою службою УФПС ОСОБА_12 по Московській області як фізична особа підприємець (а.с. 167).

З довідки ГУНП в Закарпатській області від 03.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_13, засуджений 11.06.1996 року Берегівським районним судом Закарпатської області за ст. 94 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений від покарання 19.10.2005 року умовно-достроково (а.с. 205).

Відповідно до довідки ГУ МВС РФ по Московській області ОСОБА_2 судимостей на території РФ не має (а.с. 210).

Згідно висновку № 01.40/963 від 10.05.2017 року Тульчинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає не доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, біля батька ОСОБА_2, за адресою: Московська область, Роменський район, селеще Гжельського цегляного заводуАДРЕСА_3 (а.с.191-194). З вказаного висновку також вбачається, що службою у справах дітей встановлено, що з моменту народження дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач свого батьківства по відношенню до них не визнавав, відомості про батька були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України і лише у 2013 році ОСОБА_10 визнав своє батьківство відносно них.

Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналізуючи дослідженні в ході судового розгляду докази, приймаючи до уваги вік малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не досягли ще десяти років, мають постійне місце проживання в Україні разом з матірю, останньою створено задовільні умови для їх навчання та виховання, з огляду на те, що батько дітей проживає в іншій країні, де створив нову сімю, власного житла не має, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком в іншій країні не буде якнайкраще відповідати їх інтересам. Крім того судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю та необхідність їх розлучення. Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обовязків, спростовуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6 Крім того, позивачем переконливо не доведено, що він може забезпечити дітям кращі умови для проживання та виховання за місцем свого проживання.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пріоритетності інтересів малолітніх дітей, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 160 - 162 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, поданий ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, за участю Служби у справах дітей Тульчинської державної адміністрації Вінницької області про визначення місця проживання дітей залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А.Штифурко