Провадження №2/522/2650/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді- Домусчі Л.В. ,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2015 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 4 537 384, 76 грн. за кредитним договором № 0 від 27.11.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру №11 в будинку №36 на вул. Троїцькій в м. Одесі, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем на підставі Договору іпотеки № б/н від 27.11.2007 р

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 99 300,00 дол. США, який зобовязався повернути у повному обсязі в строк до 27.11.2028 року зі сплатою 12,4% річних за користування кредитом. Також 27.11.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 32,1 кв. м., житловою площею 8,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, а позичальником не виконуються умови кредиту, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів у звязку з чим Банком на адресу позичальника та іпотекодавця були надіслані листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість, проте ці вимоги залишилися без задоволення. У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань у відповідача перед Банком, станом на 28.07.2015 року, утворилася прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 4537384, 76 гривень. Згідно умов Іпотечного договору позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, відповідно до ч.1 п. 22 ст. 5 чинної на момент подання позову редакції Закону України «Про судовий збір» встановлено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору. Так як, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», , МФО 380236, місцезнаходження: вул.. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133

Враховуючи зазначене позовна заява подана без сплати судового збору.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника ПАТ «Дельта Банк» від 13.06.2017р. про розгляд справи за його відсутністю, в якій останній позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не зявилась, проте в своїй заяві про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити, надавши письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав:

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 27.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у сумі 99 300,00 дол. США з розрахунку 12,4% річних за користування кредитом на строк до 27.11.2028 року. 27.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанком» та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 32, 1 кв.м., житловою площею 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОМНО 27.11.2007 року за реєстровим №5866, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №5032114.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, та кошти за зобовязанням у строк не сплачував. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі 4537384, 76 грн., з якої сума заборгованості за кредитом 2176755, 24 грн; сума заборгованості за відсотками 1905944, 54 грн., пеня 426443, 26 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 5901, 60 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 22340, 12 грн..

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги той факт, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк» 08.12.2011 року.

08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АКІБ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АКІБ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АКІБ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АКІБ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та зобов'язальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

ПАТ «Дельта Банк» звертається до суду з вимогами про стягнення відповідно до договору іпотеки, укладеного 27.11.2007 року, а саме на квартиру загальною площею 32, 1 кв.м., житловою площею 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Троїцька , буд.№ 36, кв.№ 11

Також судом було встановлено, що право власності на квартиру загальною площею 32, 1 кв.м., житловою площею 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є предметом іпотечного договору від 27.11.2007 року зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що свідчить довідка Комунального Підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» вих.№ 1020-06/99 від 02.02.2017р. ( а.с.187)

На підставі положення ст. 514 ЦК України та договору купівлі- продажу прав вимоги від 08.12.2011 року до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки у обсязі та на умова, що існували у первісного кредитора.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позивач посилається на те, що в рахунок виконання основного зобов'язання він має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ( передачі) у власність предмету іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку передбаченому ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку».

Звертаючись з позовом, Банк посилався на те, що ОСОБА_1 свої зобов'язання по виконанню умов договору кредиту виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 28.07.2015 року, утворилася прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 4537384, 76 гривень.

На підтвердження наявності заборгованості Банком наданий розрахунок заборгованості на 19.12.2011р. на суму 4 537 384,76 грн.(а.с.221-228) та виписку по кредитному рахунку позичальника ОСОБА_1 з 20.12.2011р. по 21.04.2017р. (а.с.229, 230-250, т.2 а.с.1-53).

Матеріали справи не містять відомостей погашення ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту.

Порядок та способи звернення стягнення, сторони передбачили у розділі четвертому договору іпотеки від 27.11.2007 року.

Відповідно до п.4.1 договору іпотеки від 27.11.2007 року сторони передбачили, що у разі порушення позичальником будь-якого основного зобов'язання , іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.2. договору іпотеки , звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов Договору та закону «Про іпотеку», з інших, передбачених законодавством України підстав.

Відповідно до п.4.5 договору іпотеки сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Договір іпотеки не містить погодження сторін про звернення стягнення на іпотечне майно шляхом передачі предмету іпотеки у власність Банку за судовим рішенням.

Крім того, частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право ,або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За таких підстав, чинним законодавством не передбачена можливість набуття права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі судового рішення в порядку зазначеному у позовній заяві Банком.

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України № 6-1851цс15 від 30.03.2016 року ,№ 6-2457 від 02.11.2016 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування.

Також у постанові ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-1625цс16 суд підтвердив, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки,

При цьому на думку суду ПАТ «Дельта Банк» не позбавлено можливості обрати інший спосіб звернення стягнення на іпотечне майно, передбачене умовами договору іпотеки від 27.11.2007 року та Законом України «Про іпотеку» або іншим шляхом захистити свої порушені права.

Банк має право, у позасудовому порядку, задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки, який прирівнюються до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

При не реалізації свого права у вирішені спору в позасудовому порядку шляхом проведення реєстрації свого права власності на предмет іпотеки (ст.37 Закону 898-IV), Банк має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених ст. 39 Закону України 898-IV.

За таких обставин, позов ПАТ«Дельта Банк", задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 60,61, 88, 169, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 11, 12,15,16,см 252, 253, 256, 257, 258, 261, 316, 328, 509, 514, 524-526, 530, 536, 612, 627, 629,631, 638, 639, 1054 ЦК України; Законом України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки а саме: квартиру загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 8,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього право власності за іпотекодержателем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Дельта Банк» (), місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, на підставі Договору іпотеки від 27.11.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 у рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 27.11.2007 року у розмірі 4537384, 76 грн. (чотири мільйони пятсот тридцять сім тисяч триста вісімдесят чотири гривні 76 коп.), з яких сума заборгованості за кредитом 2176755, 24 грн. (два мільйони сто сімдесят шість тисяч сімсот пятдесят пять гривень 24 копійки), сума заборгованості за відсотками 1905944, 54 грн. (один мільйон девятсот пять тисяч девятсот сорок чотири гривні 54 копійки), пеня 426443, 26 грн. (чотириста двадцять шість тисяч чотириста сорок три гривні 26 копійок), сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по тілу 5901, 60 грн. (пять тисяч девятсот одна гривня 60 копійок), сума за ставкою 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках 22340, 12 грн. (двадцять дві тисячі триста сорок гривень 12 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Домусчі Л.В.

14.06.2017