Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2016 року, рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила на підставі ст. ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1193, 1194 ЦК України стягнути з приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» (далі - ПрАТ СК «Галицька») на свою користь:

31 270 грн 62 коп. - страхового відшкодування за понесені витрати на поховання; 14 616 грн - моральної шкоди; 44 863 грн 83 коп. - страхове відшкодування пошкодження її автомобіля марки «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1; після сплати відповідачем страхового відшкодування просила передати йому у власність автомобіль «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що 16 січня 2015 року на автодорозі сполученням Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, на території Ріпкинського району Чернігівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Volksvagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 Причиною ДТП стало порушення

ОСОБА_5 п.п. 2.3 б), 13.1, 14.2 в) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого загинув її чоловік - ОСОБА_6, а належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження, відновлювальний ремонт якого перевищує його вартість до ДТП.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

18 червня 2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 286 КК України.

У зв'язку із тим, що цивільно-правова відповідальність

ОСОБА_7 була застрахована в приватному акціонерному товаристві страховій компанії «Галицька» (далі - ПрАТ СК «Галицька»), ОСОБА_4 зверталась до відповідача 09 лютого 2016 року із заявою щодо виплати страхового відшкодування, проте, належних до виплати коштів не отримала, у зв'язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

21 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_4 31 270 грн

62 коп., в якості відшкодування витрат на поховання ОСОБА_6, 14 616 грн, в якості відшкодування моральної шкоди; страхове відшкодування за шкоду завдану належному їй автомобілю «Volksvagen Golf», номерний знак

НОМЕР_1, в розмірі 44 863 грн 83 коп.

Після сплати відповідачем страхового відшкодування передано йому у власність автомобіль «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2016 року рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

21 червня 2016 року змінено в частині розміру витрат на поховання

ОСОБА_6 шляхом зменшення їх розміру до 14 616 грн, а також в частині розміру судового збору шляхом збільшення його суми до 1 145 грн 80 коп.

В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі голова правління ПрАТ СК «Галицька»

Торбяк М.П., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_4 є доведеними, страхове відшкодування за понесені витрати на поховання, відшкодування моральної шкоди та страхове відшкодування за пошкодження автомобіля «Volksvagen Golf», внаслідок ДТП, підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 1168, 1187,

ст. ст. 23, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру витрат на поховання ОСОБА_6, а також в частині розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до положень п. 27.4

ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» таке відшкодування не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи.

Судами встановлено, що 16 січня 2015 року близько 09 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Volksvagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі зі сторони смт. Ріпки в напрямку м. Чернігова, на 184 км + 500 метрів автодороги, на порушення п.п. 2.3 б), 13.1, 14.2 в) Правил дорожнього рухуУкраїни, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню ситуацію, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, розпочав виконання маневру обгону автомобіля «Mersedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_3, який рухався у попутному напрямку. В цей час на смузі зустрічного руху знаходився автомобіль «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, який рухався зі сторони м. Чернігова. Внаслідок зазначеного відбулось зіткнення автомобілів, в результаті якого ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, з ознакою небезпеки для життя, від яких помер на місці ДТП.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

18 червня 2015 року, який набрав чинності 20 липня 2015 року,

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Враховуючи, що внаслідок вказаної ДТП загинув ОСОБА_6, який був чоловіком позивача, а також пошкоджено автомобіль останньої, при цьому винним у ДТП визнано ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого за шкоду життю і здоров'ю, а також майну третіх осіб була застрахована у ПрАТ СК «Галицька», правильним є висновок судів попередніх інстанцій про наявність у ПрАТ СК «Галицька» обов'язку, передбаченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/9294175 від 24 квітня 2014 року, відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, завдану смертю її чоловіка, а також виплати страхового відшкодування, пов'язаного з пошкодженням належного їй автомобіля «Volksvagen Golf», номерний знак НОМЕР_1.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Доводи голови правління ПрАТ СК «Галицька» ТорбякаМ.П. щодо неповідомлення їх про розгляд справи в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема зворотніми повідомленнями по вручення представникам ПрАТ СК «Галицька» судових повісток (а.с. 66, 72).

Суди попередніх інстанцій вірно визначились із характером спірних правовідносин, правильно застосували норму права, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Докази та обставини, на які посилається голова правління ПрАТ СК «Галицька» Торбяк М.П. у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

21 червня 2016 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О. Писана