АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 2/2218/2802/11
Провадження № 22-ц/792/186/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Кошельник В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «ОСОБА_1 та Кредит» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2011 року у справі за позовом АТ «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року АТ «ОСОБА_1 та Кредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування якого зазначалось, що між банком та ОСОБА_2 29.08.2007 року був укладений кредитний договір №17-214/159, згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 28 843 доларів США зі сплатою 11,3% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення кредиту до 28.08.2014 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивачем прийнято поручительство ОСОБА_3, та укладено 29.08.2007 року договір поруки № 17-214/159. Оскільки ОСОБА_2 не виконала своїх зобовязань перед банком станом на 26.11.2010 року утворилась заборгованість в сумі 25943,60 доларів США, з яких: 22303,89 доларів США залишок заборгованості за кредитом та простроченим тілом кредиту; 3639,71 доларів США заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; та 88 393,10 грн. пені, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2011 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №№17-214/159 від 29.08.2007 року, яка виникла станом на 26.11.2010 року, в сумі 25943,60 доларів CША, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 26.11.2010 року 294351,55 грн., 1700 грн. сплаченого судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, а всього 296171,55 грн.

В апеляційній скарзі АТ «ОСОБА_1 та Кредит» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його змінити в частині визначення заборгованості за кредитним договором в гривневому еквіваленті. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, визначення судом еквіваленту в національній валюті не відповідає приписам матеріального права та висновкам Верховного Суду України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 29 серпня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 та кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №17-214/159, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 28 843 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,3% річних та кінцевим терміном повернення до 28 серпня 2014 року (а.с. 20-22).

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, 29 серпня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_1 та кредит» (правонаступником якого є АТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит»), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №17-214/159, за умовами якого поручитель зобовязався перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором (а.с. 23-24).

Внаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2010 року, становить 25943,63 доларів США (еквівалентно на час ухвалення рішення судом першої інстанції 206 770,49 грн.), що складається з 22303,89 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 3639,71 доларів США заборгованості по нарахованих та несплачених відсотках, та 88393 грн. 10 коп. пені (а.с. 5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

А тому, суд першої інстанції, правильно виходив з факту невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором та дійшов правильного висновку щодо необхідності стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя в солідарному порядку.

Відповідно до розяснень п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

У п. 13 зазначеної постанови розяснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 14 цієї постанови, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначеного не врахував, у звязку з чим помилково зазначив в резолютивній частині суму боргу за кредитним договором з конвертацією у національну валюту за офіційним курсом НБУ на день платежу, що не відповідає вимогам ЦПК України.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу АТ «ОСОБА_1 та Кредит» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12 липня 2011 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення посилання на визначення суми боргу за кредитним договором №№17-214/159 від 29.08.2007 року з конвертацією у національну валюту за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/186/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 19, 27