Справа № 685/897/17
Провадження № 2/685/250/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш авто» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, мотивуючи його тим, що 23 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір фінансового лізингу, згідно якого предметом лізингу є автомобіль ЗАЗ ВІДА вартістю 252000 грн. Згідно цього договору позивач сплатив 25 200 грн. В офісі відповідача його завірили, що автомобіль має бути поставлений протягом 3-х днів . Автомобіль йому не доставили, тоді він уважніше прочитав договір та зрозумів, що умови договору були шахрайськими і грабіжницькими, оскільки під час його укладення відповідачем застосовано нечесну підприємницьку діяльність. Зазначений договір є нікчемним, оскільки не дотримані вимоги щодо його нотаріального посвідчення. У зв'язку з цим просить застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з відповідача на його користь 25200 грн сплачених коштів та 25000 моральної шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в суд не з'явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності .

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково .

В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір №003066 фінансового лізингу, згідно якого відповідач зобов'язується придбати у власність предмет лізингу, а саме: автомобіль ЗАЗ VIDA комплектації Standart та передати його у користування позивача в строк та на умовах цього Договору, а позивач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. Відповідно до п.8.2. Договору, вартість предмета лізингу на момент укладення договору становить 9333,33 дол США, що еквівалентно 252000 грн. Згідно цього договору позивач сплатив 25200 грн, що підтверджується квитанцією від 23.01.2016 року.

Згідно з ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відповідно до ст 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, п.4, п.5, судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК, тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч.2 ст.215 ЦК України).

Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що суду не надано доказів того, що договір фінансового лізингу №003066 від 23.01.2016 року був нотаріально посвідчений, суд прийшов до висновку, що зазначений договір фінансового лізингу укладений у простій письмовій формі, тому він, в силу ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені позивачем 23.01.2016 року 25 200 грн згідно договору фінансового лізингу №003066 .

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити з таких підстав:

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положення ч.2 ст 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п.5 ч.1 ст 4 цього закону, відповідно до яких споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

У ст 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, коли така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.216, 220, 799,806 ЦК України, ст 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" , ст 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» , ст 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», ст. 10,57, 60,61, 212 ЦПК України, районний суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш авто»про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваш Авто» () на користь ОСОБА_1 25200 ( двадцять п'ять тисяч двісті ) грн, сплачених ним згідно договору №003066 фінансового лізингу від 23.01.2016 року та в дохід держави 640 грн судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: