Номер провадження: 22-ц/785/585/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Приватбанк до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИЛА:

18.10.2013 року публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» (далі-Банк), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02.06.2006 року, звернулось із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу квартири будь-яким-способом з іншою особою-покупцем і з отриманням витягу про реєстрацію речових прав, з реєстрацією правочину, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів, з можливістю здійснення Банком всіх дій, передбачених нормативно-правовими актами. ОСОБА_4 просив виселити відповідачку і всіх осіб, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі.

Вимоги про виселення відповідачки зі спірного жилого приміщення обґрунтовані із посиланням на ст. 39 ч.2 Закону України «Про іпотеку» (далі-Закон), оскільки одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотеко держателя, вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або жиле приміщення.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21.04.2014 року позов задоволено у повному обсязі: суд звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки Банком з укладення договору від імені відповідача і виселив відповідачку ОСОБА_2 зі спірної квартири (а.с.84-86 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 24.06.2015 року відповідачці ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 21.04.2014 року (а.с.147,148 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 18.01.2016 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.191-196,224-226 т.1).

07.10.2016 року, на підставі іпотечного договору від 02.06.2006 року, за Банком здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру (а.с.24-26 т.2).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.06.2017 року задоволена заява представника Банка про залишення без розгляду позову у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, скасовано заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.04.2014 року у частині звернення стягнення на предмет іпотеки і залишена без розгляду позовна заява Банка про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі відповідачка, зокрема, просить рішення суду у частині виселення скасувати, посилаючись на незаконність рішення суду (а.с. 151,152 т.1).

У засіданні колегії суддів представник відповідачки підтримав скаргу у частині скасування рішення суду про виселення.

Представник Банка у засідання колегії суддів не зявився, сповіщений про розгляд справи на 15.06.2017 року, що підтверджується довідковим листом про сповіщення представника Банка на 15.06.2017 року (а.с.31 т.2).

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Банк, зокрема, просив виселити відповідачку і всіх осіб, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі з підстав ст. 39 ч.2 Закону оскільки одночасно із рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекодержателя, вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або жиле приміщення (а.с.2-5 т.1).

Колегія суддів відмовляє у позові про виселення зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини про виселення з підстав предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, які регулюються нормами Закону України «Про іпотеку».

Встановлено, що між Банком і відповідачкою 02.06.2006 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 доларів США на строк до 02.06.2021 року зі сплатою 12% річних. У забезпечення виконання кредитного договору від 02.06.2006 року, між Банком і відповідачкою був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 (а.с.25-35 т.1).

Банк заявив в суді вимоги про виселення відповідачки ОСОБА_2 зі спірного жилого приміщення з підстав ст. 39 ч.2 Закону України «Про іпотеку».

Суд, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення (ст. 39 ч.2 Закону України «Про іпотеку»).

З 07.10.2016 року ОСОБА_4 є власником спірної квартири, оскільки на підставі застереження в іпотечному договорі від 02.06.2006 року, у позасудовому порядку за Банком здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру (а.с.24-26 т.2).

Зважаючи на те, що звернення стягнення на спірний предмет іпотеки здійснено у позасудовому порядку, а не на підставі рішення суду, відсутні правові підстави для виселення відповідачки з підстав ст. 39 ч.2 Закону України «Про іпотеку».

Банк, який з жовтня 2016 року є власником спірного жилого приміщення, у встановленому законом порядку, не позбавлений право ставити питання про виселення відповідачки з інших підстав.

Приймаючи до уваги, що вимоги позивача про виселення відповідачки з підстав ст. 39 Закону України «Про іпотеку» є необґрунтованими, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції у частині виселення скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення з підстав, викладених в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК

України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року у частині виселення з квартири АДРЕСА_2 і стягнення судових витрат у вигляді судового збору скасувати.

Відмовити публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 Приватбанк у позові до ОСОБА_2 про виселення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_5 Плавич