УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 511 143 грн 05 коп. з яких: тіло кредиту - 21 719,35 доларів США, що в еквіваленті становить 479 178 грн 34 коп.; відсотки 1448,84 доларів США, що в еквіваленті становить 31 964 грн 71 коп. за договором про надання кредиту № 2402/0707/71-009 від 30 липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки № б/н від 30 липня 2007 року з ОСОБА_4, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30 липня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., зареєстровано в реєстрі № 3303, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2249763 від 30 липня 2007 року. Загальна площа квартири становить 47,1 кв. м, з них житлова становить 26,3 кв. м, і складається з двох кімнат в придатному для житла стані, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк» та просило визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на двохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 47,1 кв. м, з них житлова - 26,3 кв. м, і складається з двох кімнат.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 30 липня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступниками якого є ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк», ПАТ «ОМЕГА БАНК», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних строком до 29 липня 2032 року, виконання зобов'язань за яким було забезпечено договором іпотеки від 30 липня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, ПАТ «Сведбанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі й за вказаним вище.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 511 143 грн 05 коп., банк просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі поданих сторонами доказів (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 21 вересня 2016 року у справі №6-1685цс16 та від 26 жовтня 2016 року у справі №6-1625цс16, та виходили з того, що позивачем обрано спосіб захисту цивільних прав не передбачений ані договором, ані законом, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому апеляційним судом вмотивовано зазначено, що сторонами іпотечного договору за взаємною згодою було визначено умови саме позасудового способу захисту за застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, що є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 листопада

2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня

2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович