Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/867/17
Провадження № 2/209/786/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:головуючого, судді - Лобарчук О.О.

при секретарі - Золотих Л.М.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ,в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, щомісяця (але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), починаючи стягнення з моменту розірвання шлюбу 12 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття .

На підтвердження своїх вимог, посилалася на те, що позивачка ОСОБА_2 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 05.08.2006 року, який рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.05.2014 року - було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони мешкають окремо один від одного. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсясі та надав пояснення аналогічні обгрунтуванню позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. Надав до суду заперечення проти позову в яких зазаначено, що в позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що після розірвання їхнього шлюбу, 12.06.2014 року, вона неодноразово зверталася до нього з проханнями надати дитині матеріальну допомогу, однак, звернення ОСОБА_2О,, відповідно до її позовної заяви, залишалися без задоволення. У позовній заяві ОСОБА_2 також зазначає, що з моменту розлучення (12.06.2014 року), він матеріальної допомоги дитині не надавав, а також у вихованні сина - ОСОБА_4 участі не бере. Однак, позивач не підтвердила свої слова жодними доказами. Матеріальну допомогу їхній дитині він надавав як під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, так і після розлучення. Регулярно він купує їхній дитині усе для нього необхідне, включаючи продукти та одежу, а також допомагає ОСОБА_2О, утримувати дитину, шляхом надання грошової допомоги. Також, зазначає, що їх син, ОСОБА_4, неодноразово проводив з ним час на канікулах, у вихідні та святкові дні, під час яких він не обмежував сина у покупках необхідних продуктів харчування та інших необхідних для дитини речей. На даний момент він офіційно не працює, має мінливий, нерегулярний дохід за підробіток, тому він не має можливості виплатити ОСОБА_2 аліменти за останні три роки. Проте, оскільки весь час, він дбав за свого сина, матеріально, вважає, що позов ОСОБА_2 є безпідставним та не обґрунтованим. Оскільки позивач жодних доказів на підтвердження своїх слів не надала, а він, ОСОБА_3, жодного разу, жодним чином не ухилявся від матеріальної допомоги для утримання дитини, вважає, що позов є безпідставним в частині вимог про стягнення аліментів починаючи з 12.07.2014 року та заперечує проти позову ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення аліментів починаючи з 12.07.2014 року. Оскільки він не працює офіційно, доходу, як такого, не отримує, а внаслідок заробіток має мінливий та нерегулярний, вважає, що прохання ОСОБА_2 стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 від всіх доходів щомісяця (але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) є недоцільним. На даний момент він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, в розмірі 700,00 (сімсот) грн. щомісяця. Згоден на сплату аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень. (а.с.22-23).

Суд, враховуючи думку сторін, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Сторони проживали в шлюбі зареєстрованому 05.08.2006 року Новосільською сільською радою Городоцького району Львівської області, який рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07.05.2014 року - було розірвано. (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про народження , виданого 10 липня 2007 року Новосільською сільською радою Городоцького району Львівської області, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження ( а.с.5).

Син мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом про проживаня. (а.с.30).

У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини.

У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи викладене вище та обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3, суд вважає, що позов частково обґрунтований у зв'язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Таким чином, позивач має довести, що мали місце: а) дії відповідача щодо ухилення від надання утримання дитині або непрацездатній особі; б) свої власні дії, спрямовані на одержання аліментів. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені судом не більш ніж за три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів, окрім того зазначені обставини спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення аліментів за минулий час.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд рахує необхідним допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Повний текст рішення викладено 27 червня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України, ст.ст.6, 10,11,60,209, 212-215,ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 04.04. 2017 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської обалсті.

Сторонами, які не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.О. Лобарчук