Справа № 456/466/17
Провадження № 2/456/857/2017
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її користь на утримання доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 20 жовтня 2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис №7. За час їхнього спільного проживання в них народились дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, так як знаходяться у працездатному віці, та не має інших аліментних зобовязань.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, однак подав заяву в якій зазначив, що позов визнає, згідний виплачувати аліменти на утримання дітей та просить розгляд справи проводити без його участі.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч.4. ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позов за наявності для то законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Ходовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 20 жовтня 2007 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за актовим записом №7 від 20 жовтня 2007 зареєстрували шлюб.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії 1-СГ №173526 виданого Ходовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 09 січня 2009 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії І-СГ №369479 виданого Ходовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 17 липня 2013 року, що від даного шлюбу в сторін народились дві доньки та відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити, та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами пп.2 п.1 ч.2 ст. 4 та п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13 лютого 2017 року і до досягнення до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок) гривень судового збору в користь держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_5