Справа № 459/1521/16-ц
Провадження № 2/459/53/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб КП «Червонограджитлокомунсервіс», ДП «Львіввугілля» про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом. У заяві послався на те, що він з 30.01.2007 року зареєстрований та проживає у кімнаті №74, яка знаходиться у гуртожитку по вул.Паркова,4, у мЧервонограді Львівської області. На його імя відкритий особовий рахунок та він являється основним квартиронаймачем. У цій кімнаті з 15.10.2012 року зареєстрований відповідач, який із часу реєстрації і по даний час у кімнаті не проживає. Останній проживав разом із своєю сімєю у кімнаті №46 даного гуртожитку. Тому вважає, що останній втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав вказаних у ньому, також додатково зазначив, що з 2007 року він один проживає у кімнаті №74 по вул.Паркова,4, у мЧервонограді Львівської області. При вирішенні питання про приватизацію вказаної кімнати у 2015 році він дізнався про те, що у ній зареєстрований ОСОБА_2 з 15.10.2012 року. Однак останній у ній жодного дня не проживав, його особисті речі там відсутні. Окрім цього вказав, що відповідача прописали у кімнату без його згоди. Іншого житла він немає. Просить визнати його таким, що втратив право на користування даною житловою площею.

Відповідач, у судовому засіданні позов заперечив, зазначив, що він разом із сімєю проживав у кімнаті №46 у гуртожитку по вул.Паркова,4, у мЧервонограді Львівської області. У зв"язку із розірванням шлюбу він звернувся до адміністрації шахти, на якій працював, про надання йому житла. У 2012 році йому видали ордер та прописали у кімнату №74 вказаного гуртожитку. Він фактично проживав у друзів або у кімнаті ОСОБА_7, з якою уклав шлюб у 2015 році, так як у спірній кімнаті в гуртожитку немає належних умов для проживання, інколи там ночував, під час відпустки перебував за кордоном. Іншого житла він немає. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи КП «Червонограджитлокомунсервіс» в судовому засіданні при вирішенні позову покладається на розсул суду.

Представник третьої особи ДП «Львіввугілля» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що проживає у гуртожитку по вул.Паркова,4, у мЧервонограді Львівської області понад 10 років. Знайомий із позивачем як із сусідом по підїзду. Йому відомо, що більшість часу він проживав у кімнаті сам. Потім прописали когось без його відома. Відповідача не бачив у кімнаті.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що являється племінницею позивача, 2 або 3 рази на тиждень приходила до нього у гуртожиток, і відповідача у кімнаті та його речей ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що являється знайомим позивача. Він неодноразово бував у нього в гуртожитку, бачив там два ліжка, але позивач жив сам, у кімнаті були лише його речі. Потім стало відомо, що до нього в кімнату без його відома когось прописали.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знайомий зі сторонами. Йому відомо, що вони проживають у гуртожитку по вул.Паркова,4, у мЧервонограді Львівської області. Був в гуртожитку один раз, заходив в гості до відповідача, в той час позивача у кімнаті не було.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 12 років знайомий із відповідачем, він являється його колегою по роботі. Він був у нього в кімнаті гуртожитку на 4 поверсі декілька разів, один раз бачив там позивача. Дружина відповідача з дитиною проживає у тому ж гуртожитку на 1 поверсі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що являється колегою відповідача. Йому відомо, що він і його сім'я проживають у гуртожитку від шахти, іншого житла у нього немає. Був у кімнаті відповідача в гуртожитку один раз, там було два ліжка і тумбочка.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що знайомий із відповідачем понад 5 років. Він кілька разів був у спірній кімнаті, заходив до відповідача, бачив там позивача. Йому відомо, що колишня дружина відповідача проживає у тому ж гуртожитку на 1 поверсі.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що знайомий із відповідачем. Йому відомо, що відповідач був двічі одружений. Колишня дружина проживала з ним в одному гуртожитку, але на іншому поверсі. Один раз перебував у спірній кімнаті понад 3 роки назад, там знаходилось двоє чоловіків, однин із них відповідач.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що являється колишньою дружиною відповідача. Шлюб другий. Вони спільно прожили з 2015 року по 2017 рік. Від шлюбу у них є дитина. Їй відомо, що відповідач після розірвання шлюбу отримав кімнату в гуртожитку на іншому поверсі. Іншого житла у нього немає, родичів також. На даний час вони разом не проживають, він добровільно надає їй щомісячно кошти на утримання дитини.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що позивач являється його дядьком. Коли він вирішив приватизувати спірну кімнату у гуртожитку, у якій проживає з 2007 року, їм стало відомо, що там прописаний відповідач. З цього часу відповідач почав зявлятись у цій кімнаті, погрожував дядькові, з цього приводу вони звертались в міліцію.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази суд встановив слідуюче.

На підставі рішення Червоноградської міської ради за №806 від 29.04.2015 р. гуртожиток по вул.Паркова,4 у м.Червонограді було передано на баланс КП «Червонограджитлокомунсервіс».

Як вбачається із копії довідки КП «Комінтех» №3111 від 06.04.2016 року позивач з 30.01.2007 року зареєстрований як квартиронаймач в гуртожитку по вул.Паркова,4, кімната №74 у м.Червонограді Львівської області. Відповідач ОСОБА_2 також зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку з 15.10.2012 року.

Крім того, суду надано довідку КП «Комінтех» №3868 від 06.05.2016 року, згідно із якою члени дружина та двоє синів відповідача зареєстровані у тому ж гуртожитку, але у кімнаті №46.

Згідно актів КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 22.12.2015р., 29.01.2016р., 25.02.2016р., 31.03.2016р., 12.04.2016р, 05.05.2016р. встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у кімнаті №74 гуртожитку не проживає.

Довідкою КП «Червонограджитлокомунсервіс» №1903/10 від 10.05.2016 року стверджується, що позивач ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 та сплачує кошти за дане житло.

Згідно з листом голови профспілкового комітету ППВП ВП «Шахта «Відродження» від 03.03.2017 року спірне житло надавалось відповідачу ОСОБА_2 в жовтні 2012 року спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» у звязку із розірванням шлюбу та виниклій потребі у житлі. Усі витрати за користування кімнатою в гуртожитку сплачувались останнім шляхом утримання суми витрат із заробітної плати, заборгованості по сплаті немає.

Згідно ст.ст.128,129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, та на підставі цього рішення видається громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач був правомірно на підставі ордеру вселений на спірну житлову площу.

Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР.

З урахуванням подібності правовідносин щодо користування жилою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1 ст.71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася жила площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення).

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу положень ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до розяснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» про те, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідач вказав, що не проживав у кімнаті за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки там не було належних умов, позивач йому не надавав доступудо кімнати, однак сплачував кошти за кімнату, які стягувались з його заробітної плати на шахті.

Вище зазначене дає суду підстави вважати, що відповідач з поважних причин деякий час не проживав у спірному помешканні.

Інші причини, передбачені ст.132 ЖК УРСР для виселення відповідача з гуртожитку, відсутні.

Стаття 9 Житлового кодексу УРСР, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, які були на правових підставах вселені в гуртожиток і фактично проживають у гуртожитку, без попереднього надання їм (їхнім сімям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не звертався до адміністрації шахти з приводу вирішення даного питання. Крім того, останній є мешканцем кімнати в гуртожитку, а власником спірного житлового приміщення являється Червоноградська міська рада.

Відповідач користується спірним житловим приміщенням на законних підставах, отримав його як працівник шахти, діючим працівником якої являється на даний час, позивачем не оспорювалось питання законності отримання ОСОБА_2 ордеру на вселення у дану кімнату, не надано доказів про те, що останній звертався з цього приводу до адміністрації шахти чи до міської ради як власника гуртожитку.

Враховуючи наведене, аналізуючи покази свідків, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення даного позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб КП «Червонограджитлокомунсервіс», ДП «Львіввугілля» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад