АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Герман Я.І.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 06 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало позов до відповідачів про стягнення заборгованості. Посилалося на те,що 17 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №СVІ0А800000207, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9278,51 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92% річних строком до 14 червня 2013 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору та зобовязань позичальника 17 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (окремо з кожним) було укладено договори поруки, за якими останні поручилися перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_1 по основному договору.

_________________________________________________________________________________________________№22ц-526/17 Головуючий у І інстанції Байцар Л.В.

Категорія 19.27 Суддя-доповідач ОСОБА_7

Внаслідок порушення взятих на себе зобовязань за позичальником станом на 21 жовтня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 42243,77 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7551,70 доларів США, по процентам за користування кредитом в сумі 2616,24 Доларів США, по комісії за користування кредитом в сумі 2319,14 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 27734,25 доларів США, а також штрафів за фіксованою частиною в сумі 11,37 доларів США та процентною складовою в сумі 2011,07 доларів США

Банк просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором у розмірі 42243,77 доларів США.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № CVI0А800000207 від 17.06.2008 року у розмірі 928518,08 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено у звязку зі спливом строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх в повному обсязі.Посилалося на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, що кредитно-заставним договором був визначений строк повернення кредитних коштів до 14.06.2013 року, який сторонами договору не змінювався, а тому банк пред»явив позов в межах договірного пятирічного строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Разом з тим, пред'явивши 23 червня 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання основного зобов'язання й повинен був пред'явити даний позов до позичальника та поручителів протягом п'яти років від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, а саме до 23 червня 2014 року, однак звернувся до суду лише 5 листопада 2015 року, тому пропустив строк позовної давності, про застосування якого було заявлено: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Проте повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 17 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 9 278,51 доларів США на строк до 14 червня 2013 року зі сплатою згідно з графіком процентів за користування кредитом.

У забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитно-заставним договором вона передала у заставу банку належний їй автомобіль BMW 520I, номерний знак НОМЕР_1, а з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено договори поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитно-заставного договору утворилась заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2011 року, що набрало законної сили, у рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором в розмірі 70 162 грн. 42 коп., що є еквівалентом 9 207 доларів 67 центів США звернуто стягнення на предмет застави (т.1 а.с.91-92).

Дане рішення суду не виконане.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Встановлено, що банк не направляв відповідачам вимогу про дострокове погашення кредиту.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції ототожнив поняття пред»явлення позову про звернення стягнення на предмет застави з вимогою про дострокове погашення боргу, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визначені сторонами права банку здійснюються за його вибором як одна або декілька дій, тому звернення стягнення на заставлене майно не є рівноцінним зміні строку виконання зобов»язання по сплаті договірних сум.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що позичальник змінював строк виконання зобов»язання або приймав рішення про дострокове повернення кредиту. А тому висновок суду першої інстанції про те, що банк змінив строк виконання зобов»язання є помилковим.

З кредитно-заставного договору вбачається, що строк повернення кредиту становить 14 червня 2013 року.

Відповідно до п.13.11 кредитно-заставного договору строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки встановлений тривалістю 5 років.

Відповідно до п.12 договорів поруки порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Встановлено, що банк з позовом до суду звернувся в листопаді 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності підлягає скасуванню.

Аналізуючи розрахунок заборгованості, зокрема в частині стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитно-заставного договору, а саме в розділі 13 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником зобов'язання, передбаченого пп. 5.2.2. та 5.2.3. даного договору, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки.

Крім того, у пп. 13.5. - 13.9. кредитно-заставного договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф.

Відповідно до п. 13.10. кредитно-заставного договору сплата неустойки здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки одночасне стягнення пені та штрафів є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, то колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позов лише в частині стягнення пені та відмовити в частині стягнення штрафів.

Визначаючи розмір заборгованості пені, колегія суддів виходить з наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» уточненого розрахунку пені за період з 22.10.2012 року по 21.10.2015 року в розмірі 261087,76 грн.

З розрахунку заборгованості також вбачається, що банк просив стягнути з відповідачів комісію в розмірі 2319,14 доларів США.

Колегія суддів вважає, що в стягненні комісії слід відмовити з огляду на наступне.

Положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З п.16.1.7 кредитно-заставного договору вбачається, що винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 270,04 доларів США сплачується в момент видачі кредиту. Крім цього, за надання фінансового інструменту сплачується винагорода щомісяця в період сплати у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту.

Отже, за одну і ту саму послугу, а саме надання фінансового інструменту, боржник повинен двічі сплатити банку комісію.

Встановлено, що при оформленні та отриманні кредиту боржник вже сплатив банку комісію в розмірі 270 доларів США. Колегія суддів вважає, що сплата комісії щомісячно за надання фінансового інструменту, тобто за оформлення кредиту, є несправедливими умовами для споживача фінансових послуг, а тому в задоволенні вимоги банку про стягнення комісії в розмірі 2319,14 доларів США слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_8 суд першої інстанції на порушення норм матеріального права неправильно визначив розмір заборгованості з пені, штрафів та комісії, а відповідно і загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача. Допущені порушення щодо розрахунку заборгованості дають суду апеляційної інстанції підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги та зміни рішення в частині обсягу задоволення позову.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково та стягнути з боржника і кожного з поручителів окремо в солідарному порядку заборгованість за кредитно-заставним договором від 17 червня 2008 року, що утворилася станом на 21 жовтня 2015 року, в розмірі 10167,94 доларів США та 261087,76грн. та яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7551,70 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 2616,24 доларів США, заборгованості по пені в розмірі 261087,76 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, процент задоволення позовних вимог складає 47,43% (з розрахунку: вимоги за курсом валют на день ухвалення рішення (26,0236 грн. за 1 долар США) складали 1108307,55 грн., а задоволено - на 525694,16 грн., що становить 47,43%).

47,43% від суми сплаченого позивачем судового збору(13927,77 грн. за подання позовної заяви + 15320,55 грн. за подання апеляційної скарги = 29248,32 грн.) складає 13872,48 грн.

Тому, з відповідачів на користь банку слід стягнути по 3468,12 грн. з кожного (13872,48 : 4).

Крім цього, з ОСОБА_8 на користь банку слід стягнути витрати на оголошення у пресі в розмірі 1170 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комірційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 06 травня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17 червня 2008 року станом на 21 жовтня 2015 року в розмірі 10167,94 доларів США та 261087,76 грн., з яких заборгованість:

?по тілу кредиту в розмірі 7551,70 доларів США,

?заборгованість по процентам в розмірі 2616,24 доларів США,

?заборгованість по пені в розмірі 261087,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17 червня 2008 року станом на 21 жовтня 2015 року в розмірі 10167,94 доларів США та 261087,76 грн., з яких заборгованість:

?по тілу кредиту в розмірі 7551,70 доларів США,

?заборгованість по процентам в розмірі 2616,24 доларів США,

?заборгованість по пені в розмірі 261087,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVIOA800000207 від 17 червня 2008 року станом на 21 жовтня 2015 року в розмірі 10167,94 доларів США та 261087,76 грн. , з яких заборгованість:

?по тілу кредиту в розмірі 7551,70 доларів США,

?заборгованість по процентам в розмірі 2616,24 доларів США,

?заборгованість по пені в розмірі 261087,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3468,12 грн. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3468,12 грн. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 3468,12 грн. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4638,12 грн. в рахунок понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Н.К.Височанська

Судді: І.М.Литвинюк

ОСОБА_9