РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

Справа № 643/9380/15-ц

Провадження № 2/643/68/17

17.05.2017 року Московський районний суд м. Харкова складі:

головуючого судді - Ференчук О.В.

за участю секретаря - Петрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціонарної служби України в Харківській області (№ 27), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визначення правочинів недійсним, та за позовом ОСОБА_4 до позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ввідповідачів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просять:

-визнати недійсним Договір позики від 24.11.2010 року, укладений ними, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3,

-визнати Договір відступлення права вимоги за Договором позики від 21.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3, в особі ОСОБА_8, діючої на підставі довіреності, посвідченої начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7

-визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3, в особі ОСОБА_8, діючої на підставі довіреності, посвідченої начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7,

-визнати недійсною довіреність, видану ОСОБА_11 на імя ОСОБА_8, посвідчену начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121,

-визнати недійсним дублікат довіреності, виданої ОСОБА_3 на імя ОСОБА_12 та ОСОБА_13, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 07.09.2010 року, який було видано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 31.10.2011 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив, що 24 листопада 2010 року між відповідачами ОСОБА_14 та ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено Договір позики на сумму 22520,00 доларів США, строк дії якого було встановлено до 24.11.2011 року.

Крім того з метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним Договором позики від 24.11.2010 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки.

21 вересня 2012 року були укладені два Договори відступлення права вимоги за вищезазначеним Договором позики та іпотеки, за якими ОСОБА_4 набув всі права первісного кредитора.

Вважають, що при укладенні Договору позики було порушено вимоги ст. 35 ЗУ «Про національний Банк» та ст. 524 ЦК України, відповідно до якого зобо'вязання має бути виражене у грошовій одиниці.

Обгрутовуючи вмоги про визнання недійсними Договору відстувплення права вимоги. посилаються на недійсність довіреності, яка була видана ОСОБА_3 на імя ОСОБА_8 з суттєвими порушеннями.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить стягнути з останніх на його користь проценти за користування неповернутою частиною позичених коштів за період з 19 лютого 2013 року по 24 липня 2015 року та 3% річних від простроченої поверненням суми боргу в розмірі суми, що еквівалентна 7918 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за зазначений період в сумі 1776000,00 грн..

Крім того, в рахунок задоволення вимог просить звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № 3 в будинку № 15, що по вул. Родниковій в м. Харкові, з метою збереження зазначеної квартири, передати її в його управління, надати йому права на продаж квартири, та виселити відповідачів з квартири.

Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив, що 24.11.2010 року між відповідачами ОСОБА_3 та до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого останні отримали позику 22520 доларів США, яку зобов'язалися повернути не пізніше 24.11.2010 року.

Цього ж дня між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, підповідно до якого останній передав в іпотеку квартиру № 3, що в буднку № 15 по вул. Родниковій в м. Харкові.

Відповідачами умови договору позики були порушені і борг в повному обсязі не повернуто.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2014 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 року з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на його користь було стягнуто 705854,42 грн. за Договором позики від 24.11.2010 року.

Рішення суду не виконано, тому він просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позивач ОСОБА_1 до суду не прибув.

Позивач ОСОБА_2 до суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Відповідачі до суду не прибули, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Представник відповідача - Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціонарної служби України в Харківській області (№ 27) до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного та нотаріально посвідченого Договору позики від 24.11.2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 отримали в борг від ОСОБА_3 22520,00 доларів США із строком повернення до 24.11.2011 року зі сплатою штрафу (пені) в розмірі 2000,00 грн. за кожен день прострочки (Т.2 а.с. 194).

Цього ж дня 24.11.2010 року з метою забезпечення виконання зобовязань між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру № 3, що в будинку № 15 по вул. Родниковій в м. Харкові (Т. 2 а.с. 207).

21.09.2012 року мід ОСОБА_3 та ОСОБА_8, яка діяла в інтересах ОСОБА_4, на підставі довіреності від 08.08.2012 року, посвідченої начальником Харквіського СІЗО ОСОБА_15 (Т.2 а.с.196), було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором позики від 24.11.2010 року та Договір відступлення права за іпотечним Договором від 24.11.2010 року ( Т. 2 а.с.193, 206).

Таким чином, ОСОБА_4 набув права первісного кредитора та первісного іпотекодержателя.

Однак, суд не вбачає підстав для визнання зазначених договорів відступлення права вимоги дійсними.

Відповідно до ст. 245 ЦК України, довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Відповідно довідки від 25.12.2015 року, наданої начальником Харківської установи виконання покарань № 27 від 25.12.2015 року, ОСОБА_3 утримувався в зазначеній установі з 05.04.2011 року по 30.11.2015 року ( Т. 2 а.с.223)

Згідно п.1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою КМУ від 15.06.1994 р. № 419 (із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановами КМ) «начальники слідчих ізоляторів посвідчують заповіти і довіреності осіб, узятих під варту, та засуджених, стосовно яких вирок суду не набрав законної сили, за погодженням з посадовою, службою особою чи органом, у провадженні яких перебуває справа».

Але відповідно до листа № 12/114-961 від 10.03.2015 року в.о. начальника Харківського слідчого ізолятора в матеріалах особової справи ОСОБА_3 відсутнє погодження Дзержинського районного суду м. Харкова на посвідчення довіреності (Т.2 а.с. 40).

Таким чином довіреність, видану ОСОБА_11 на імя ОСОБА_8, посвідчену начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121, суд вважає недійсною.

А відповідно і укладені за цією довіреністю Договір відступлення права вимоги за Договором позики від 24.11.2010 року та Договір відступлення права за іпотечним Договором від 24.11.2010 року є недійсними.

Щодо вимог про визнання недійснимДоговору позики від 24.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовно давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Спірний Договір позики було укладено 24.11.2010 року, позивачі же звернулися до суду із зазначеним позовом 20.01.2015 року. Відповідачем ОСОБА_3 надано до суду письмову заяву про застосування позовної давності ( Т.2 а.с. 52).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, тє підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 60 ЦПК України)

Суду не надано відпоівдних доказів, які достовірно вказують на дублікат довіреності, виданої ОСОБА_3 на імя ОСОБА_12 та ОСОБА_13, посвідчної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 07.09.2010 року, який було видано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 31.10.2011 року. Відповідно, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Частково задовольняючи вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11, 60, 61,88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківської установи виконання покарань Управління державної пенітенціонарної служби України в Харківській області (№ 27), приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визначення правочинів недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність, видану ОСОБА_11 на імя ОСОБА_16, посвідчену начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121,

Визнати недійснимДоговір відступлення права вимоги за Договором позики від 21.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3, в особі ОСОБА_8, діючої на підставі довіреності, посвідченої начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3, в особі ОСОБА_8, діючої на підставі довіреності, посвідченої начальником Харківського СІЗО 08.08.2012 року за № 121, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7

В задоволенні решти вимог відмовити.

Позов ОСОБА_4 до позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за Договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

На вказане рішення позивачем через Московський районний суд м. Харкова може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Московського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Ференчук