1Справа № 335/5337/17 2/335/1250/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим подружжя припинили шлюбні стосунки з 21 квітня 2017 року та з цього часу проживають окремо один від одного за фактичним місцем реєстрації. Крім цього, відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, з предявленими позовними вимогами погодився та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з урахуванням заяви позивача та відповідача про слухання справи за їх відсутністю, у звязку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

19 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений шлюб, який був зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 601, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 014441, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану міської ради м. Запоріжжя 19 серпня 2000 року.

Після реєстрації шлюбу прізвище позивача ОСОБА_4 змінено на прізвище ОСОБА_2.

Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 113564, яке видано Відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції 31 жовтня 2012 року.

Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

З пояснень сторін судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2017 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають сварки через різні погляди на ведення спільного життя. Крім того, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача та відповідача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає, що прізвище позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити ОСОБА_2, оскільки про це просила позивач.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 150 СК України та ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Як передбачено ст. ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обовязку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи те, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне розяснити, що в порядку ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодою зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

З урахуванням вимог ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в доход Держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 88, 60, 209, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який 19 серпня 2000 року зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 601.

Прізвище ОСОБА_1, після розірвання шлюбу, залишити ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 квітня 2017 рокута до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в доход Держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: І.П. Соболєва