Справа № 569/3894/17
29 червня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.
з секретарем Прокопчук Л.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів,
ОСОБА_1 (надалі позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сімя фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Також, враховуючи перебування неповнолітніх спільних дітей сторін на утриманні позивача просить залишити їх проживати з нею та стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі по 750 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття.
У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе, вона з відповідачем не проживають разом з січня 2017 року. Також вказала, що діти проживають разом з нею, а відповідач не надає допомоги в утриманні дітей. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про час і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області (а.с.18) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 гуртожиток. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конверті «адресат не проживає за адресою». У відповідності до абзацу 3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.224 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2006 року Білокриницькою сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис №2, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №004976 від 17 лютого 2006 року (а.с.15). Під час перебування у шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ГЮ №037552 та серіїІ-ГЮ №203149 відповідно (а.с.11-12). З пояснень позивача вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.
Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.
За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Враховуючи думку позивача, а також те, що на час розгляду справи діти сторін проживають разом з позивачем, відповідно до статті 160 СК України суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільних дітей сторін проживати разом з позивачем.
Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своїх дітей не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
В силу ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.
Як встановлено в судовому засіданні відповідач на даний час ніде не працює.
Проте, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходів батьки зобов'язані утримувати дітей. Відповідач не надав суду доказів того, що він, являючись працездатним, не працює з поважної причини.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття.
Враховуючи, що позивач просить суд стягнути аліменти відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, то позовна вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку задоволенню не підлягає.
Відповідно позов підлягає задоволенню частково. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 10 березня 2017 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 березня 2017 року по 09 квітня 2017 року.
На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 640 грн. 00 коп.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 105, 110-112, 160, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментівзадовольнити частково.
Розірвати шлюб, зареєстрований Білокриницькою сільською радою Рівненського району Рівненської області, 17 лютого 2006 року, актовий запис №2 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1аліменти на утримання їхніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 750 (сімсот п'ятдесят) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 10 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 березня 2017 року по 09 квітня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Рівненського міського суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.
Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Повний текст рішення суду складено 30 червня 2017 року.
Суддя О.О. Першко