Справа № 308/4736/17
22.06.2017 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_3, до виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,
ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_3, звернулася в суд з позовною заявою до виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.
Свій позов мотивує тим, що 23 грудня 1998 року померла її баба ОСОБА_5, 23.12. ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Концово Ужгородського району, вул. Польова, 113, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26.04.2017 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану повторно.
Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів Закарпатської області від 14 лютого 1990 року за № 26 «Про оформлення права власності на житлові будинки, які належать окремим громадянам та головам колгоспних дворів сіл…, Концово,….» вирішено Ужгородському міжміському бюро техінвентаризації провести реєстрацію вказаних будинків, оформити право власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами і видати свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння окремим громадянам та головам колгоспних дворів, в тому числі на житловий будинок № 113 з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вул. Польовій в с. Концово на ім'я голови колгоспного двору ОСОБА_6.
Вказує, що Ужгородським районним КП (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності, на об'єкти нерухомого майна не проводилась реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок, як зазначено у відповіді на адвокатський запит № 61/01/16 від 28 лютого 2017 року.
Отже, пояснює, що її баба ОСОБА_6 оформити право власності на будинок не встигла.
Відповідно до ОСОБА_1 зі Спадкового реєстру № 47603747 від 03.05.2017 року, наданого приватним нотаріусом ОСОБА_4 - спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Пояснює, що в зв'язку з тим, що її баба була угоркою, за часів радянської влади її прізвище з угорської при виготовленні документів писали як «Грофик», так і «Грофік», а ім'я в таких варіантах як ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Проте сукупність всіх документів, на яких ґрунтується дана позовна заява, свідчить про те, що це є одна й та сама особа.
23.06.2016 року померла її мати ОСОБА_9 (Магдолна) Степанівна, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_5, мешканка с. Концово, Ужгородського району, вул. Польова, 113.
Вказує, що її мати, ОСОБА_9, залишила заповіт, посвідчений 14 червня 2016 року секретарем Холмківської сільської ради ОСОБА_10, реєстр № 97, яким заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заявою від 11.07.2016 року за № 14, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, вона повідомила про прийняття всієї спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_9
Єдиний спадкоємець окрім неї - її брат ОСОБА_12, заявою від 25.07.2016 року № 18 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9.
Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_4 № 07/01-16 від 09.02.2017 повідомлено, що відкрито спадкову справу за № 09/2016 після смерті ОСОБА_9 та єдиним спадкоємцем є дочка померлої - ОСОБА_2
Холмківська сільська рада надала довідку від 23.06.2016 року № 3069 про те, що ОСОБА_2 дійсно проживала разом з мамою - ОСОБА_9 за адресою с. Концово, вул. Польова, 113 до дня її смерті 23.06.2016 року і вела з нею спільне господарство.
У зв'язку із заведенням спадкової справи після смерті ОСОБА_9, яка померла 23.06.2016 року, приватним нотаріусом ОСОБА_4 при встановленні складу спадкового майна було виявлено відсутність правовстановлюючого документу на належний померлій житловий будинок в с. Концово, вул. Польова,113 та рекомендовано звернутись до суду з заявою про визнання права власності в порядку спадкування.
Також зазначає, що 29.05.2017 року вона звернулася із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з житлового будинку в Ужгородському районі, с. Концово, вул. Польова, № 113.
29.05.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на майно, вихідний номер 38/02-31.
Саме після цього вона звернулась до Ужгородського районного КП (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та дізналась, що будинок № 113 по вул. Польовій в с. Концово був виділений ще її бабусі ОСОБА_5, яка не встигла оформити право власності на нього, а її мати ОСОБА_9 до моменту смерті теж не оформила право власності на вказаний будинок в порядку спадкування.
Факт її спільного проживання з бабусею ОСОБА_13 на день її смерті 23.12.1998 року та з матір'ю ОСОБА_9 (Магдолною) Степанівною на день її смерті 23.06.2016 року підтверджується також будинковою книгою, копія якої додається та довідками Холмківської сільської ради.
На адвокатський запит віді 15.02.2017 року до Холмківської сільської ради про надання довідки про те, що вона та ОСОБА_9 дійсно проживали разом з ОСОБА_5 (ОСОБА_7) на день її смерті і вели спільне господарство за адресою Ужгородський р-н, с. Концово, вул. Польова, 113 відповіді не надійшло.
Проте, стверджує, з вищенаведеного достатньо очевидно, що і ОСОБА_9, і вона вчасно прийняли спадщину за фактом спільного проживання на день смерті відповідно до ст. ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української PCР, які діяли на час відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5
Також пояснює, що факт родинних відносин між нею та ОСОБА_9 (Магдолною) Степанівною як матір'ю та ОСОБА_5 (ОСОБА_7) як бабусею підтверджується наступними документами:
1.Архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області № 16/01/20 від 23.03.2017 року про те, що ОСОБА_14 народилася 23.12.1914 року в с. Часлівці Ужгородського району (актовийзапис № 123 від 28 грудня 1914 року).
2.Архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області № 16/01-20 від 23.03.17 року цро те що 21.07.1934 року в с. Величі Геївці в книзі реєстрації актових записів про одруження під № 09 було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_15 (1908 р.н.) та ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
5.Свідоцтвом про народження ОСОБА_19, 02.06.1963 в с. Концово, батьком якої записано ОСОБА_17, матір'ю - ОСОБА_20 ( ісце реєстрації-
Холмківська сільська рада), дата видачі - 02.06.1963 року.
6.Свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим 30.08.1980 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_19, виданий виконавчим комітетом Холмківської сільської ради повторно 08.08.2014 року.
Вважає, що відповідно до норм Цивільного кодексу Української РСР, які діяли на момент відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5, її донька ОСОБА_9 прийняла спадщину вчасно, так як проживала разом з нею.
За померлою матір'ю ОСОБА_9 позивачка спадщину прийняла відповідно до діючого ЦКУ шляхом подання до 6 місяців заяви до нотаріальної контори.
На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 23.12.1998 року та матері ОСОБА_9, померлої 23.06.2016 року, на житловий будинок № 113 з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вулиці Польовій в с. Концово Ужгородського району.
У судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак адвокат позивача ОСОБА_3 подала через канцелярію суду заяву від 22.06.2017 року про розгляд справи без їхньої участі, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач представник виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду заяву від 22.06.2017 року про розгляд справи без його участі.
Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Як встановлено у судовому засіданні, 23 грудня 1998 року померла баба позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканка с. Концово Ужгородського району, вул. Польова, 113, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 26.04.2017 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 227836, актовий запис № 51.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської районної ради народних депутатів Закарпатської області від 14 лютого 1990 року за № 26 «Про оформлення права власності на житлові будинки, які належать окремим громадянам та головам колгоспних дворів сіл…, Концово,….» вирішено Ужгородському міжміському бюро техінвентаризації провести реєстрацію вказаних будинків, оформити право власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами і видати свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння окремим громадянам та головам колгоспних дворів, в тому числі на житловий будинок № 113 з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вул. Польовій в с. Концово на ім'я голови колгоспного двору ОСОБА_6. Даний факт також підтверджується архівним витягом № 54 від 24.03.2017 року.
Однак, судом встановлено, що Ужгородським районним КП (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності, на об'єкти нерухомого майна не проводилась реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок, що зазначено у відповіді № 61/01/16 від 28 лютого 2017 року на адвокатський запит від 14 лютого 2017 року за № б/н.
Отже, судом встановлено, що баба позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_6 оформити право власності на будинок не встигла.
Відповідно до ОСОБА_1 зі Спадкового реєстру № 47603747 від 03.05.2017 року, наданого приватним нотаріусом ОСОБА_4 - спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.
Судом також встановлено, що 23.06.2016 року померла мати позивачки - ОСОБА_9 (Магдолна) Степанівна, ІНФОРМАЦІЯ_2, - донька ОСОБА_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 210204, виданим 23.06.2016 року Виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.
Як вбачається з архівної довідки № 16/01-20 від 23.03.2017 року, 21.07.1934 року в с. Великі Геївці Ужгородського району в книзі реєстрації актових записів про одруження під № 09 було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_15 та ОСОБА_22.
Як вбачається з позовної заяви, у зв'язку з тим, що баба позивачки була угоркою, за часів радянської влади її прізвище з угорської при виготовленні документів писали як «Грофик», так і «Грофік», а ім'я в таких варіантах як ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_22. Проте сукупність всіх документів, на яких ґрунтується дана позовна заява, свідчить про те, що це є одна й та сама особа.
Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_2 та її матірю ОСОБА_9 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки ОСОБА_19 № 0379011, виданим 02.07.1963 року.
Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 08.08.2014 року підтверджується те, що ОСОБА_19 30.08.1980 року уклала шлюб з ОСОБА_21 та змінила прізвище з ОСОБА_19 на ОСОБА_21.
Судом встановлено, що мати позивачки - ОСОБА_9, залишила заповіт, посвідчений 14 червня 2016 року секретарем Холмківської сільської ради ОСОБА_10, реєстр № 97, яким заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 Даний факт підтверджується також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44523557.
Заявою від 11.07.2016 року за № 14 ОСОБА_11, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, позивачка повідомила про прийняття всієї спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_9
Також, з матеріалів справи вбачається, що єдиний спадкоємець окрім неї - її брат ОСОБА_12, заявою від 25.07.2016 року № 18, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9.
Як вбачається з листа приватного нотаріуса ОСОБА_4 № 07/01-16 від 09.02.2017 року, повідомлено, що відкрито спадкову справу за № 09/2016 року після смерті ОСОБА_9 та єдиним спадкоємцем є дочка померлої - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
З довідки № 3069 від 23.06.2016 року, виданої Холмківською сільською радою вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проживала разом з мамою - ОСОБА_9 за адресою с. Концово, вул. Польова, 113 до дня її смерті 23.06.2016 року і вела з нею спільне господарство.
Факт її спільного проживання з бабусею ОСОБА_13 на день її смерті 23.12.1998 року та з матір'ю ОСОБА_9 (Магдолною) Степанівною на день її смерті 23.06.2016 року підтверджується також будинковою книгою, копія якої додана до матеріалів справи.
Судом також встановлено, що 29.05.2017 року ОСОБА_2 звернулася із заявою № 17 до приватного нотаріуса ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з житлового будинку в Ужгородському районі, с. Концово, вул. Польова, № 113.
29.05.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на майно за вихідним номером 38/02-31.
При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.04 (набрання чинності новим ЦК України) застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Згідно зі ст. ст. 524, 534 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Часом відкриття спадщини за ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця.
За правилами ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Суд вважає, що відповідно до норм Цивільного кодексу Української РСР, які діяли на момент відкриття спадщини за померлою ОСОБА_5, її донька ОСОБА_9 прийняла спадщину вчасно, так як проживала разом з нею.
За померлою матір'ю ОСОБА_9 позивачка спадщину прийняла відповідно до діючого ЦКУ шляхом подання до 6 місяців заяви до нотаріальної контори.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як вбачається із заповіту померлої матері позивачки ОСОБА_9, посвідченого 14 червня 2016 року секретарем Холмківської сільської ради ОСОБА_10, реєстр № 97, все майно, що буде належати їй на день смерті, ОСОБА_9 заповіла ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заявою від 11.07.2016 року за № 14, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 повідомила про прийняття всієї спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_9
Єдиний спадкоємець окрім позивачки - її брат ОСОБА_12, заявою від 25.07.2016 року № 18 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9.
За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.
Згідно з ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Право власності підлягає захисту від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.
Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна.
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.
Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
В розумінні ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).
Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивач спадщину прийняла, таким чином визнання права власності на житловий будинок за позивачами в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, не порушує інтересів третіх осіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 524, 525, 534, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_3, до виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 23.12.1998 року та матері ОСОБА_9, померлої 23.06.2016 року, на житловий будинок № 113 з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вулиці Польовій в с. Концово Ужгородського району.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик