Справа №: 398/3100/16-ц
провадження №: 2/398/524/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" травня 2017 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.,

в присутності позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 1997 році він вклав кошти в сумі 11701 грн.20 коп. на депозитний рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України», підтвердженням чого є запис в ощадній книжці від 13.04.1997 року. Проте до цього часу відповідач кошти не повернув, посилаючись на те, що це кошти, вкладені до 1992 року, кошти на відшкодування таких вкладів відсутні, а тому позивач змушений звернутись до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надано договір про банківський вклад. З ощадної книжки від 14 травня 2012 року вбачається, що на імя позивача відкритий рахунок №91551/9176, який відноситься до класу позабалансових, до яких відносяться компенсаційні рахунки, що відкривались АТ «Ощадбанк». Також у графі вид вкладу в ощадній книжці записано «Компенсація 97». Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, оскільки виплата коштів по компенсаційних рахунках здійснюється відповідно до ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» (далі Закон № 537/96-ВР), а саме поетапно залежно від суми вкладу у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, проте на момент розгляду справи такі кошти не передбачені.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлено, що з копії ощадної книжки №00001293 вбачається, що 13 квітня 1997 року на імя ОСОБА_1 у ВАТ «Державний ощадний банк» відкрито рахунок №91551/9176 в сумі 11701,20 грн., про що здійснено запис від 14 травня 2012 року. У графі «Вид вкладу» зазначено «Компенсація 97».

15 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу йому зазначених грошових вкладів, проте листом в.о.керуючого ТВБВ №10010/0149 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 18.07.2016 року відмовив, оскільки суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках, які виписані ВАТ «Ощадбанк» громадян згідно ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», вкладниками не вносились на зберігання до ВАТ «Ощадбанк». Це суми, які держава планує поступово виплатити в якості компенсації втрат від знецінення заощаджень. Компенсаційний рахунок це фактичне оформлення права на отримання компенсації заощаджень громадян, яке зазначається в державному бюджеті України окремою статтею, а тому у звязку з відсутністю коштів в Державному бюджеті на вказані виплати, повернення компенсації за цим компенсаційним рахунком неможливе.

Суд враховує, що відповідно до ст.5 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», що держава не відповідає по зобов'язаннях банків, а банки не відповідають по зобов'язаннях держави, якщо інше не передбачено законом або договором. Зазначене підтверджується рішенням Конституційного суду України від 10 жовтня 2001 року і рішенням судової палати по цивільних справах Верховного суду України від 06 червня 2002 року. Згідно ст. 57 ОСОБА_3 України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що внески фізичних осіб Державного Ощадного банку України гарантуються державою.

Згідно ст.2 ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку. ОСОБА_3, зокрема, визначено, що компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться починаючи з 1997 року в грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України та інших формах відповідно до законодавства. Компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в таких установах, проводиться їх власникам у готівковій чи безготівковій формі через установи Ощадного банку України після внесення в інформаційно-аналітичну систему «Реєстр вкладників заощаджень громадян» відомостей про них, необхідних для ідентифікації вкладника під час відкриття рахунку. Обслуговування громадян, пов'язане із внесенням зазначених відомостей, здійснюється безоплатно. Кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею. Порядок проведення компенсації, у тому числі перерахування коштів, передбачених у Державному бюджеті України, установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху, визначається Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України може залучати для проведення компенсаційних виплат позабюджетні кошти, у тому числі кошти, залучені до Державного бюджету України через спеціальні податки, встановлені законами України, а також від здійснення операцій з державними цінними паперами. Погашення відновлених заощаджень громадян, поміщених у цінні папери, здійснюється на загальних підставах відповідно до сум, визначених у Державному бюджеті України.

Згідно ст.7 ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» заощадження повертаються поетапно, залежно від суми вкладу в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Перелік груп вкладників і порядок проведення виплат проіндексованих грошових заощаджень, а також обсяг виплат згідно із статтею 8 цього ОСОБА_3 у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відновленню підлягають грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери, придбані в установах Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, у тому числі облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР. Компенсації підлягають також грошові заощадження громадян України, поміщені в установи Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху протягом 1992-1994 років і які знаходилися на рахунках зазначених установ не менше одного повного календарного року в період 1992-1995 років.

Слід зазначити, що компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень відповідно до ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» проводиться виключно в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України, для чого в Державному бюджеті України, починаючи з 1997 року, передбачаються відповідні кошти. Проте на 2016 рік та 2017 рік такі кошти не передбачені.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 було встановлено, що положення ст.. 7 ОСОБА_3 України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», відповідно до яких заощадження повертаються «поетапно», «залежно від суми вкладу», «у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік», хоча і обмежують конституційне право власності громадян, але не суперечать статтям 13, 41, 64 та іншим статтям Конституції України.

Перелік груп вкладників і черговість виплат проіндексованих грошових заощаджень, а також обсяг виплат згідно із ст. 8 ОСОБА_3 № 537/96-ВР у межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На поточний рік Урядом не приймалась постанова про виплату компенсаційних виплат від знецінених грошових заощаджень, вкладених в установи Ощадного банку СРСР, Державним бюджетом України на 2014 рік такі кошти не передбачені. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02.07.2002 року по справі «Гайдук та інші проти України» компенсаційні кошти, передбачені ОСОБА_3 № 537/96-ВР належать до коштів Державного казначейства, які виділяються державою на певних умовах.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів, що ним у 1997 році укладено саме депозитний договір з відповідачем, натомість матеріалами справи спростовується таке твердження, а тому суд дійшов висновку, що відповідачаможе бути зобов'язано повернути грошові кошти, які вимагає позивач лише тоді, коли грошові кошти для повернення заощаджень будуть перераховані з Державного бюджету на рахунок Ощадбанку, а Ощадбанк відмовиться їх виплачувати, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 10,11,60,61,88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,-

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення банківського вкладу - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя