АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8484/15-ц 22-ц/774/1098/К/17
Справа № 212/8484/15-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/1098/К/17 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 34 (III) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. 26.06.2015 року було затоплено її квартиру, причиною затоплення була несправність на внутрішньо квартирній розводці гарячого водопостачання в квартирі відповідача. Внаслідок залиття була пошкоджена підвісна стеля кухні, підвісна стеля ванної кімнати, кухонний гарнітур та меблі для ванної кімнати, що потребує термінового поточного ремонту.

Крім того зазначила, що у звязку з затопленням квартири їй завдано моральної шкоди.

Позивач просила суд стягнути з відповідача в якості відшкодування матеріальної шкоди 10000 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 975 грн. 60 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що він не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, чого позивач не заперечувала, тому відсутні підстави, відповідно до ст. 1166 ЦК України, для стягнення з нього шкоди, завданої затопленням квартири позивача.

Також позивач вважає, що Акт про залиття є неналежним доказом по справі, оскільки він не несе за собою ні обсягу шкоди, ні обсягу робіт, ні посилання на те, які речі пошкоджено, ні обставин, які трапилися, та ні особу, що спричинила залиття.

Крім того, відповідач зауважує на недоведеність розміру матеріальної та моральної шкоди, які належним чином не підтверджені. Вважає, що смета щодо вартості ремонту стелі та стін та вартість ремонту меблів, не можуть бути належними доказами необхідності проведення таких робіт.

Також вважає, що факт спричинення моральної шкоди недоведений.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6,7-8).

Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеному 24.06.2015 року, в квартирі АДРЕСА_3 на момент обстеження виявлені вологі сліди затікання: в кухні на підвісні стелі з гіпсокартону; в ванній кімнаті- на стелі з пластикових панелей. Обстежити внутрішньо квартирні та стоякові мережі холодного, гарячого водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_4 неможливо, так як мешканець вказаної квартири доступу в житло до внутрішньо квартирної та будинкової мережі не надав. (а.с.11).

Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеному 28.08.2015 року, зі слів ОСОБА_2 причиною затоплення квартири АДРЕСА_5, була несправність на внутрішньо квартирній розводці гарячого водопостачання, а саме вийшов із ладу зворотній клапан, встановлений на трубопроводі гарячого водопостачання і встановлення якого не передбачено та відсутність заглушки, що і призвело до витоку води. Мешканець квартири № 103 самостійно виконав роботи по заміні зворотного клапану та встановив заглушку, причину затоплення вказав самостійно. (а.с.12).

Згідно довідки КЗ «Криворізька міська лікарня №16 ДОР» ОСОБА_4 з 14.09.2015 року по 18.09.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні зазначеного медичного закладу. (а.с.15).

Згідно калькуляції вартість ремонтних робіт по відновленню підвісної стелі, стін, кухонного гарнітуру, шафи ванної кімнати, в квартирі АДРЕСА_6 складає 10819,45 грн. (а.с. 54-57).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_7 належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2. (а.с. 28-29).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачеві затопленням її квартири, проте не погоджується з розміром стягнутої матеріальної шкоди з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз ст. ст. 151, 177, 179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобовязаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що причиною затоплення квартири АДРЕСА_8, була несправність на внутрішньо квартирній розводці гарячого водопостачання, а саме вийшов із ладу зворотній клапан, встановлений на трубопроводі гарячого водопостачання і встановлення якого не передбачено та відсутність заглушки, що і призвело до витоку води. Мешканець квартири № 103 самостійно виконав роботи по заміні зворотного клапану та встановив заглушку, причину затоплення вказав самостійно. (а.с.12).

Предметом доказування у даних правовідносинах з огляду на вимоги ст. 179 ЦПК України, є саме факт залиття, наявність та розмір спричиненої шкоди, винність дій відповідача, причинно-наслідковий звязок між шкодою та діями відповідача.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в даному випадку правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки встановленими обставинами та матеріалами справи доведено факт залиття квартири позивача з вини власника квартири АДРЕСА_9.

Проте, колегія суддів не може погодитися із розміром стягнутої з відповідача на корись позивача матеріальної шкоди з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 вказувала, що майнова шкода становить 10819,45 грн. При цьому, на обґрунтування заявлених вимог, нею надана калькуляція вартості ремонтних робіт по відновленню підвісної стелі, стін, кухонного гарнітуру, шафи ванної кімнати (а.с.54-57).

Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеному 24.06.2015 року, в квартирі АДРЕСА_3 на момент обстеження виявлені вологі сліди затікання: в кухні на підвісні стелі з гіпсокартону; в ванній кімнаті- на стелі з пластикових панелей.

Так, відповідно до наданих позивачем суду першої інстанції письмових доказів та відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складеному 24.06.2015 року, вбачається необхідність проведення ремонтних робіт по відновленню підвісної стелі кухні, стін коридору та ремонту шафи ванної кімнати, вартість яких, згідно калькуляції вартості ремонтних робіт (а.с.54-57) становить 3369 грн. 95 коп., та які, на думку колегії суддів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти по відновленню кухонного гарнітуру, оскільки згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), який складено 24.06.2015 року, комісією виявлено вологі сліди затікання в кухні на підвісній стелі з гіпсокартону та в ванній кімнаті на стелі з пластикових панелей. Відомостей про пошкодження кухонного гарнітуру в акті не зазначено, та не слідує причинного звязку між затопленням та його ушкодженням, у звязку із чим шкода, повязана із його відновленням не підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що він не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, чого позивач не заперечувала, тому відсутні підстави, відповідно до ст. 1166 ЦК України, для стягнення з нього шкоди, завданої затопленням квартири позивача колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідач по справі є власником квартири АДРЕСА_10, а відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов'язує. Крім того, ст. ст. 151, 177, 179 ЖК УРСР, ст. 322 ЦК України свідчить про те, що власник зобовязаний утримувати жилі приміщення, підтримувати санітарно-технічне та інше обладнання у належному стані, дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572.

Посилання відповідача в суді апеляційної інстанції на відсутність правових підстав для стягнення з нього суми заборгованості, оскілки він є співвласником зазначеної квартири а в ній проживає його дочка, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, співвласники квартири, що є у спільній сумісній власності, та частки якої не виділені, несуть солідарну відповідальність щодо сплати завданої майнової шкоди, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України.

Тому позивач, скориставшись своїм правом на звернення до суду, звернулась саме до власника квартири, який на її думку має відшкодувати їй матеріальні та моральні збитки.

Доводи апеляційної скарги про те, що Акт про залиття є неналежним доказом по справі, оскільки він не несе за собою ні обсягу шкоди, ні обсягу робіт, ні посилання на те, які речі пошкоджено, ні обставин, які трапилися, та ні особу, що спричинила залиття колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даному випадку Актом встановлено факт залиття квартири позивача, а розмір матеріальних збитків встановлено калькуляцією вартості ремонтних робіт по відновленню підвісної стелі, стін, шафи ванної кімнати (а.с.54-57).

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру матеріальної шкоди, оскільки в даному випадку доведено факт залиття квартири позивача з вини власника квартири АДРЕСА_9, та актом від 24.06.2015 року встановлені сліди затікання в кухні та ванній кімнаті, для усунення чого позивач потребує матеріальних затрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт спричинення моральної шкоди позивачем недоведений колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд на підставі ст. 1167 ЦК України обґрунтовано з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), визначив її розмір у сумі 2000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням ухвалено з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, тому на підставі положень п.п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 березня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 3369 (три тисячі триста шістдесят девять) 95 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: