АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2668/17 Справа № 203/2540/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №DNU0AK00000702 від 10 квітня 2006 року відповідач отримав кредит в сумі 33716,21 долари США зі сплатою за користування кредитними коштами 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості строком повернення до 10 квітня 2013 року, проте внаслідок неналежного виконання позивальником взятих на себе зобовязань станом на 13 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 54074,25 доларів США та частина якої, а саме, 12792,55 долари США, вже була стягнута з відповідача рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2012 року.

У звязку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача решту заборгованості, яка станом на 13 травня 2016 року становить 41281,70 долари США, що еквівалентно сумі в розмірі 1044839,83 грн.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року у задоволенні позовним вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № DNU0AK00000702 за умовами якого банк надав позичальнику кошти загальним розміром 24344,00 доларів США з метою придбання автомобіля, з яких 9372,21 долари США на оплату страхових платежів, на строк до 10 квітня 2013 року зі сплатою за користування коштами 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості.

Відповідач за умовами цього договору, отримавши 10 квітня 2006 року на відкритий відповідно до п.1.2 договору рахунок кошти в розмірі 24344,00 доларів США, що об'єктивно підтверджується випискою по рахунку, зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, придбавши автомобіль Мазда-3, повернути кредит і сплатити проценти за його користування 0,88% на місяць на суму залишку заборгованості, сплачуючи щомісяця з «21» по «28» число кожного місяця 473,94 доларів США, у визначені договором строки - не пізніше 10 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань за кредитним договором, станом на 13 травня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 54074,25 доларів США, з яких:

- заборгованість по кредиту - 9872,13 доларів США;

- заборгованість по відсоткам - 7140,99 доларів США;

- заборгованість по комісії - 2373,54 долари США;

- пеня - 34687,59 долари США.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № DNU0AK00000702 від 10 квітня 2006 року в розмірі 101828,70 грн., і судові витрати в сумі 1138,29 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з розрахунку позивача та наданої ним виписки по рахунку, відповідач у відповідності до умов кредитного договору здійснив платіж в останнє 12 січня 2010 року.

В подальшому жодних платежів він на виконання умов кредитного договору не здійснював, а зарахування суми 29 листопада 2013 року відбулося на виконання рішення суду від 13 вересня 2012 року у звязку з реалізацією заставного майна (автомобіля) в погашення боргу, який виник за кредитним договором за період до 15 квітня 2011 року, що також узгоджується з поясненнями представника позивача у судовому засіданні.

Також, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (пунктом 1.1.) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

В законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту до 10 квітня 2013 року так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця з 21 по 28 число включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Тож, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» судом першої інстанції було застосовано положення діючого цивільного законодавства щодо строків позовної давності, наслідки порушення яких є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також, на неповне зясування обставина справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє права на отримання сум, передбачених положеннями ст. 625 ЦК України.

Однак, колегія суддів не погоджується із такою позицією апелянта, виходячи з наступного.

Так, дійсно, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, в даному випадку, оскаржуваним рішенням боржника не звільнено від виконання зобовязання, а застосовано наслідки пропуску строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки за умовами спірного кредитного договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 21 по 28 число кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Тобто, у разі неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відповідач перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом 12 січня 2010 року, в той час, як позивач з вимогами щодо прострочених платежів в період з 15 квітня 2011 року по 13 травня 2016 року звернувся лише 31 травня 2016 року - із пропуском як трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення кредиту та процентів, так і річного строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_3