УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області ОСОБА_5, виконуючого обов'язки начальника Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Шлапак Олени Іванівни, зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище скаргою, посилаючись на те, що у відділі державної виконавчої служби знаходиться на виконанні виконавчий лист від 10 січня 2001 року, виданий Коломийським районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ неоподаткованого мінімуму доходу громадян, на утримання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, до досягнення дітьми повноліття.

Він своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти, однак в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області (далі - ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в Житомирській області) Шлапак О.І. здійснив розрахунок неіснуючої заборгованості.

28 травня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в Житомирській області Герич Л.А. було направлено до суду подання про обмеження у праві виїзду за межі України у зв'язку з ухиленням його від сплати аліментів та існування значної суми заборгованості.

Ураховуючи наведене, просив визнати вказані дії головного державного виконавця та в.о. начальника ВДВС Новоград-Волинського МРУЮ в Житомирській області неправомірними, зобов'язати останнього звернутись до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з поданням про скасування його обмеження у праві виїзду за межі України та провести розрахунок його заборгованості по аліментах відповідно до змісту виконавчого листа від 10 січня 2001 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити його скаргу.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 383, 387 ЦПК України, належним чином оцінивши докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що скаржник належними чином не виконує своїх аліментних зобов'язань, внаслідок чого має значну заборгованість (82 150 грн 31 коп.), тому відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлення до суду подання державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України є правомірним.

Суди дійшли правильного висновку про те, що заявником не спростовано факт існування заборгованості по аліментам, а, отже, підстави для визнання дій державних виконавців неправомірними відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель
Б.І. Гулько Д.Д. Луспеник