Номер провадження: 22-ц/785/3826/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Гірняк Л.А.,

за участі секретаря - Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюзаступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної Казначейської служби України в Одеській області, Прокуратури Суворовського району м. Одеси, третя особа - Суворовський РВ УМВС України в Одеській області про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

11.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною заявою в якій просить поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 липня 2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2012 року, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 суму компенсації моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 19 червня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2012 року залишено без змін.

21 листопада 2012 року позивачу було надано виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

Вважає, що строк пред'явлення виконавчого документу до виконання пропущено з тих підстав, що рішення у справі неодноразово переглядалось вищою інстанцією, у нього поганий стан здоров'я, має другу групу інвалідності, у зв'язку з чим і пропустив строк.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року заяву задоволено, поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа до виконання.

Не погодившись з вказаною ухвалою, посилаючись на порушення норм процесуального права, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 15.03.2017 року подав апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Зокрема апелянт посилається на те, щоОСОБА_2 двічі звертався не за підвідомчістю виконання рішення до органів виконавчої служби та стан його здоров'я, а саме друга група інвалідності не є перешкодою для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 липня 2012 року Суворовським районним судом міста Одеси по справі №1527/2- 3872/11 ухвалено про стягнення з Держави України на користь ОСОБА_2 суму грошової компенсації моральної шкоди в сумі 300 000 гривень.

21 листопада 2012 року Апеляційним судом Одеської області по справі «22ц- 1590/8748/11 за апеляційною скаргою, а також апеляційними скаргами прокуратури Суворовського району м. Одеси та апеляційною скаргою Державної казначейської служби України було ухвалене рішення про стягнення з Державного бюджету 150 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

19 червня 2013 року Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-51559св12 за касаційною скаргою позивача та касаційною скаргою заступника прокурора Суворовського району вказані заяви були відхилені та Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19 липня 2012 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2012 року залишено без змін.

21 листопада 2012 року представнику позивача було видано виконавчий лист по справі-№1527/2- 3872/11 про стягнення з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України на його користь суму грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч гривень, 00 копійок).

Судом також встановлено, що позивач неодноразово направляв виконавчий лист до Суворовської виконавчої служби міста Одеси а також до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, але у прийнятті листа до виконання було відмовлено, що підтверджується відмітками у виконавчому листі від 17.01.2013 року та 30.08.2013 року на підставі п.4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Факт хвороби та інвалідності ОСОБА_2 підтверджений документально.

Задовольняючи заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що при вирішенні питань зобов'язаний враховувати вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, а також враховувати практику Європейського суду.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює.

Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року, стосовно невиконання рішення суду зазначив, що Суд повторює, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27 травня 2004 року; та у справі «Лізанец проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання (див. згадане вище рішення у справі Бурдова (№ 2), п. 68).

Вбачається зі справи, що виконавча служба двічі відмовляла у відкритті виконавчого провадження через те, що лист повинен подаватися до іншого державного органу, зокрема до органів Державного казначейства України, що вбачається з копії виконавчого листа.

При цьому ОСОБА_2 визнаний потерпілим від дій державних органів, не має спеціальних знань у галузі права і державними органами не вжито заходів для відновлення його прав, а тому формальний підхід у вирішенні питання не допускається, доводи апеляційної скарги вищевикладене не спростовують.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304, п.1ч.1ст.312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: