АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 6-120 Головуючий у 1-й інстанції Смирнова Є.П.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7392/2017 Доповідач Рубан С.М.

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М. задоволено.
Обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.07.2009 року, а також рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2010 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.
В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала справа за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Вахрушевої Р.М. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .
Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції посилався на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та виходив з того, що за виконавчим провадженням з ОСОБА_1 стягуються значні суми і він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті.

Пунктом 2, 5 ч. 1 цієї статті передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Українугромадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, зокрема, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.07.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Співдружність» борг за кредитним договором в сумі 67 128,10 грн. та судові витрати на загальну суму 848,01 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Демарк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11601,55дол США та 11784,08 грн., а також судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1 124,42 грн. та по сплаті інформаційно технічних послуг в сумі 120 грн.
На виконання вказаних рішень суду видані виконавчі листи, на підставі яких винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за ВП № 15551500 від 28.10.2009 року та за ВП №30401559 від 21.12.2011 року (а.с.5,6,7,8).
Відповідно до інформації про виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь КС «Співдружність» державним виконавцем вживалися дії для виконання рішення суду, зокрема звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , провадилися дії щодо накладення арешту на майно боржника.
Проте, судом першої інстанції не з`ясовано чи проводиться з боржника утримання із заробітної плати і чи було звернуто стягнення на належне йому майно (а.с.29).
Тобто, наявність заборони відчуження майна боржника, що є матеріальним забезпеченням виконання зобов`язання, може бути підставою для відмови у задоволенні подання.
Крім того, не встановлено чи набрала законної сили ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2014 року, відповідно до якої ПАТ «Банк «Демарк» відмовлено в поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 23.07.2013 року за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2010 року (а.с.25-27).
Пунктом 18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, проходив службу в зоні АТО, а обмеження у праві виїзду за межі України перешкоджатиме йому у проходженні лікування та психологічної реабілітації відповідно до держаних програм, в тому числі і за межами України.
Вказані обставини судом першої інстанції не досліджено та не перевірено.
З підстав наведеного, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.303,304,307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2012 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: