Справа № 567/5/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Стаднікова А.Г.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за сплату комунальних послуг,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за сплату комунальних послуг звернулась ОСОБА_1

Позивач у позовній заяві зазначає, що з 2007 року вона, її чоловік та їхня дочка зареєстровані та проживають в житловому будинку, що розташований в м. Острог Рівненської області по вул. П'ятигорця, 8, який належить на праві власності для ОСОБА_3, у який вони вселились та проживають на правах членів сім'ї відповідача.

Вказує, що під час їхнього вселення до житлового будинку ними з відповідачем була досягнута усна домовленість щодо користування належним їй житловим будинком та надвірними будівлями, за якою вона, її чоловік - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_6 користуються 1/4 частиною житлового будинку, а саме кімнатами: 1-7, 1-8, а відповідач користується житловими кімнатами: 1-5, 1-6, інші побутові приміщення знаходяться у їхньому з відповідачем спільному користуванні.

Зазначає, що з часу їхнього проживання у вказаному будинку, між ними була встановлена домовленість щодо сплати комунальних послуг в рівних частках по 1/2 частині, проте починаючи з 2012 року між ними існують неприязні відносини з приводу проживання в даному будинку.

Вказуючи, на те що починаючи з березня 2014 року, відповідач перестала сплачувати за користування комунальними послугами, хоча користується ними, а з метою недопущення заборгованості по оплаті комунальних послуг вона змушена сплачувати всю суму, просить стягнути з ОСОБА_3, на її користь 7223 грн. 16 коп. грошової компенсації за оплату комунальних послуг за період з березня 2014 року по грудень 2016 року та судові витрати по справі.

Згодом подала заяву про збільшення позовних вимог у якій просить стягнути з ОСОБА_3, на її користь 8297 грн. 66 коп. грошової компенсації за оплату комунальних послуг за період з березня 2014 року по грудень 2016 року та судові витрати по справі. В подальшому відмовилася від збільшених позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольни на підставі обставин викладених у позовній заяві. Вказали, що відповідач на даний час не оплачує комунальні послуги, а комунальні служби відмовили їй у відкриття окремих рахунків і укладенні договору на імя ОСОБА_1

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, подали письмові пояснення у яких вказують, що для неї на праві приватної власності одноособово належить садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в ім. Острог Рівненської області вул. П'ятигорця, 8.

Зазначає, що фактично вона займає площу меншу 50 відсотків житлової площі, і для того, щоб приготувати їсти, обігріти, та елементарно привести в порядок 3 людей потрібні втричі більші витрати електроенергії, води, та інших комунальних послуг, а разом з ОСОБА_1 також проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тоді як вона проживає одна, а отже втричі менше витрачає електроенергії, води та інших комунальних послуг, окрім того вони у належному їй житловому будинку проживають безкоштовно, не сплачуючи ні орендної плати за користування житлом та господарсько-побутовими будівлями, не компенсують необхідних втрат на ремонт.

Вказує, що вона неодноразово зверталася в тому числі до ОСОБА_1 з приводу укладення договору найму житла, та договору про компенсацію витрат за комунальні послуги, разом з тим ОСОБА_1, від цього категорично відмовляється.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що вона не уповноважувала, не надавала доручень, не зверталася з проханням, та будь-яким іншим чином не давала свою згоду на сплату ОСОБА_1 чи будь-ким іншим комунальних послуг.

Вказує, що згідно всіх наданих позивачем квитанцій, платником є «ОСОБА_3І.», всі ці квитанції зберігалися в неї в будинку, що належить для неї одноособово, яким чином та коли вони опинилися у позивача їй не відомо, так само не відомо чий підпис виконаний на них, коли він там виконаний, та чому.

Зазначаючи, що отримувати відомості про показники лічильників, суми належні до сплати ОСОБА_1 також законних підстав не мала, так як не є, та не була стороною договорів з постачальними організаціями, доручення від власника на отримання таких відомостей вона теж не мала, та отримуючи такі відомості ОСОБА_1 порушувала як вимоги законодавства, так і її законні права та інтереси, просить відмовити у задоволенні позову.

Допитана у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, як свідок, вказала, що з березня 2014 року відповідач перестала сплачувати кошти за комунальні послуги та навмисно вмикала електроприлади, щоб сума за використану електричну енергію збільшувалась. Вказала, що квитанції, згідно з якими відповідач сплачує комунальні послуги, вона особисто жодного разу не бачила, окрім того, самостійно здійснювала оплату комунальних послуг у повному обсязі. Пропонувала відповідачу оформити субсидію, проте остання проігнорувала дану пропозицію. Вказала, що зверталась до підприємств, які надають послуги, щодо встановлення окремого лічильника, однак останні відмовляли на тій підставі, що з власником будинку укладені договори, і оскільки вона є єдиним власником, тому і лічильник має бути один. Зазначила, що вона самостійно знімає показники з лічильників і по них здійснює проплату, яку вносила особисто через касу або термінал. Вказала, що на квитанціях зазначено імя ОСОБА_1 оскільки будинок належить їй і саме на її імя оформленні договори з подачі комунальних послуг, тому і відповідно проплата даних послуг вносить на її імя, проте підпис на вказаних квитанціях не ОСОБА_3 Зазначила, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надати кошти. Вказала, що ОСОБА_3 офіційно не пропонувала ні для неї, ні для її чоловіка укласти договір найму житла чи договір про компенсацію витрати за комунальні послуги. Зазначила, що коли вона з сімєю заселялась до будинку, то була усна домовленість з відповідачем про сплату ними 50 відсотків комунальних послуг. Проте відповідач з 2014 року перестала дотримуватися вказаної домовленості. Вказала, що ОСОБА_3 не уповноважувала її сплачувати комунальні послуги, як і не уповноважувала отримувати довідки на імя ОСОБА_3 Зазначила, що в період з червня по серпень 2016 року, вони були відсутні за місцем проживання і утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг, проте після її звернення до відповідача з метою оплати нею комунальних послуг, вона отримала відмову, у звязку із чим самостійно була змушена погасити дану заборгованість. Вказала, що квитанції які подала відповідач за оплату послуг за 2017 рік вона не бачила, і не знала, що відповідач здійснювала дані проплати.

З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, 28 серпня 1996, зареєстрованого в Реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 1-668 та в Рівненському ОБТІ 30 вересня 1996 року за № 7-160-7052, житловий будинок, що знаходиться в м. Острог Рівненської області по вул. П'ятигорця, 8, належить на праві власності для ОСОБА_3 (а.с.18-19)

З метою вирішення питання щодо сплати комунальних послуг на ім'я ОСОБА_1, позивач звернулася із заявою щодо укладення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договору про надання послуг електропостачання та водовідведення до Острозького РЕМ та ОКП «Водоканал», проте отримала відмову на тій підставі, що власницею будинку є ОСОБА_3, а тому законних підстав щодо укладення окремого договору та відкриття рахунку на своє ім'я немає. (а.с.20,21,22,23,24)

Відповідно до довідки №6765 від 14.11.2016, виданої ПАТ Рівнеобленерго для ОСОБА_3, за адресою м. Острог, вул. П'ятигорця, 8 Рівненської області станом на 14.11.2016 по показнику лічильника 25656 борг за ОСОБА_3 не рахується. (а.с.25)

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18.06.2013 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг, з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнено кошти у розмірі 2061,99 грн. з кожного, за оплату житлово-комунальних послуг. (а.с.26-27)

У вказаний житловий будинок ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вселились та проживають на правах членів сім'ї ОСОБА_3, що підтверджується рішенням апеляційного суду Рівненської області від 18.06.2013 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення коштів за оплату комунальних послуг, рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 19.02.2014 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку, стягнення матеріальної та моральної шкоди, рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17.12.2015, ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгялду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 у справі за позовом ОСОБА_3І до ОСОБА_5 І, ОСОБА_1, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, які набрали законної сили. (а.с.26-27,28-31,32-34,35-36)

Згідно поданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 копій квитанцій, щодо сплати комунальних послуг, платником на усіх квитанціях та рахунках вказано «Сіроух Галина Іллівна», на деяких зазначено прізвище Сіроух. (а.с.37-44,81,90,92)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №140183, ОСОБА_8 померла 27.02.2013 (а.с.58)

З пропозицій зробленої 09.97.2012 ОСОБА_3І для ОСОБА_5 та членів його сімї встанвлено, що ОСОБА_3 зверталась до останніх з пропозицією укладення договору найму житлового приміщення та компенсації комунальних витрат. (а.с.63)

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, їхніх представників, вивчивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за сплату комунальних послуг слід відмовити з огляду на такі обставини.

В судовому засіданні встановлено, що з 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають в житловому будинку, що розташований в м. Острог Рівненської області по вул. П'ятигорця, 8 і належить на праві власності для ОСОБА_3, на підставі Договору дарування. У вказаний житловий будинок ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вселились та проживають на правах членів сім'ї ОСОБА_3

Відповідно до статті 162 Житлового кодексу УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Як встановлено в судовому засіданні, жодної угоди про компенсацію витрат за комунальні послуги чи договору найму житла між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не укладалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та даному праву відповідає обовязок споживача визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону, згідно якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 посилається у своїй позовній заяві на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, відповідно до статті 1 вказаного Закону, «ВИРОБНИКОМ» є суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги, «ВИКОНАВЦЕМ» є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а «СПОЖИВАЧЕМ» є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

В судовому засіданні встановлено, що сторонами не укладено жодної угоди про компенсацію витрат за комунальні послуги чи договору найму житла з визначенням відповідних умов, за угодою сторін, відтак позовна вимога щодо стягнення заборгованості за спожиті відповідачем житлово-комунальні послуги є безпідставною, з огляду на встановлений між сторонами порядок оплати послуг.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Окрім того, відповідно до п. 1 і 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються: на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) та на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

За змістом спірних правовідносин та вимог Закону грошове зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг має відповідний споживач (боржник), який повинен виконати свій цивільно-правовий обовязок на користь кредитора, який має право вимагати від боржника сплати грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Отже з юридичної природи цих правовідносин кредитором в даному випадку є саме виконавець послуг, той чи інший субєкт господарювання, який надає ці послуги споживачу.

Проте, позивач, як член сімї власника житла, не є кредитором, тобто особою в якої виникло цивільне право вимагати виконання грошового зобовязання з оплати комунальних послуг на свою користь.

Також, в судовому засіданні з матеріалів справи та пояснення сторін встановлено, що жодного договору на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладалося.

Так згідно всіх наданих позивачем квитанцій, на яких міститься підпис невідомої особи, платником є відповідач - «Сіроух Галина Іллівна», однак ні ОСОБА_8 України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ні Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320, ні Інструкція про ведення касових операцій банками в Україні, затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 р. за № 790/19528, не передбачає такого обовязкового реквізиту як «підпис платника», окрім того на наданих позивачем копіях відсутні підписи відповідального працівника банку, проте підписи невідомої особи містяться на квитанціях сформованими платіжними терміналами та реєстраторами розрахункових операції, на яких такий реквізит як «підпис» відсутній.

За таких обставин судом не встановлено порушене право позивача, яке б підлягало захисту шляхом стягнення грошових коштів з відповідача на її користь, а тому в задоволенні позову про це слід відмовити.

Як визначено частинами 1, 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 509, 810, 811 ЦК, ст. 64, 156, 158, 160, 162 ЖК України, ст.13, 16, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.10, 11, 57, 60, 62, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за сплату комунальних послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_9