АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 627/68/17 Головуючий 1 інстанції Остапов М.О.
Провадження № 22ц/790/3189/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року по справі за поданням начальника Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року начальник Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, стягувачем є ОСОБА_2.

В обґрунтування подання начальник Краснокутського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області посилався на те, що на виконанні у відділі виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1337, виданого 05 грудня 2000 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у сумі 8 740 грн. Державним виконавцем були вжиті заходи з примусового виконання рішення, боржником було недоплачені 300 грн. Стягувач, ОСОБА_2 звернулася до Краснокутського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області з проханням тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

У зв'язку з цим, просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №2-1337, виданого 05 грудня 2000 року Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у сумі 8 740 грн., вимоги якого боржник не виконує. Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року подання начальника Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 - задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1. Копія ухвали направлена для виконання до Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою відмовити у задоволенні подання начальника Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог матеріального та процесуального права; вказує, що він ще у 2013 році здійснив повне погашення боргу за виконавчим листом №2-1337, виданого 05 грудня 2000 року Краснокутським районним судом Харківської області, що підтверджується чеками про перерахування на користь стягувача суми боргу, чеки містяться у матеріалах виконавчого провадження; він не ухилявся від добровільного виконання рішення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з наявності підстав для вжиття таких заходів примусового виконання рішення, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Умовами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема у випадках, якщо невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Краснокутського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1337, виданого 05 грудня 2000 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у сумі 8 740 грн. (а.с.4).

Матеріали справи містять інформаційні довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника, витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, лист Державної інспекції сільського господарства України в Харківській області, відповідь податкової інспекції, відповідь з пенсійного фонду України. Тобто державним виконавцем вжито ряд дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Разом з тим, будь-яких доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, державний виконавець, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України не надав, оскільки ухилення від виконання рішення суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання цього обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції стягувач не заперечувала, що боржником залишилось недоплаченим 300 грн.

Представник ОСОБА_1 пояснив, що боржником дійсно була погашена вся сума, однак, одна з квитанцій не була врахована в зв'язку з тим, що вона була не чітка.

Отже, вважати, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто свідомо вчиняє будь-які дії, спрямовані на невиконання рішення суду, не можна.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Враховуючи те, що ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права, вона підлягає скасуванню із постановленням нової про відмову в задоволенні подання начальника Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.2 ст.307, ст. 313, 315, 317, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді