АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1. який діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади села Ширівці Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до органів нотаріату Чернівецької області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Посилався на те, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 відповідно до заповіту, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В установлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до Хотинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що він в період з 7 серпня 2012 року по 30 вересня 2012 року знаходився на лікуванні Чернівецькому обласному клінічному кардіологічному диспансері та не знав про існування заповіту. Вважає вказані причини пропуску зазначеного строку поважними.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2017 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними.

Такі висновки суд першої інстанції є правильними.

Так, частиною 1 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно частин 1, 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, N 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 10 серпня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт згідно якого заповіла своє право на земельну ділянку, площею 0,69 га, ОСОБА_4 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 року серії НОМЕР_1 (а.с.5).

З листа приватного нотаріуса Мартинюк С.А. від 7 листопада 2016 року №291/01-24 вбачається, що позивачу було роз'яснено, що він пропустив строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 (а.с.7).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що наведені позивачем причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи обставини наведені вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що перебування на лікуванні в Чернівецького обласному клінічному кардіологічному диспансері в період з 7 серпня 2012 року по 20 вересня 2012 року є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З довідки, виданої Чернівецьким обласним клінічним кардіологічним диспансером від 15 січня 2017 року №35 вбачається, що ОСОБА_2 з 7 серпня 2012 року по 20 вересня 2012 року перебував на лікування у зазначені установі з діагнозом стенокардія (а.с.19).

З вказаної довідки вбачається , що позивач знаходився на лікуванні незначний період в останній місяць визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у свої постановах № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, № 6-1486цс15 від 4 листопада 2015 року, №755/7357/15-ц від 14 вересня 2016 року.

Юридична необізнаність позивача щодо порядку прийняття спадщини та незнання позивача про існування заповіту не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини в розуміння статті 1272 ЦК України.

Звернення позивача до суду з позовом через чотири роки після закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до правил ч. 5 ст. 12 ЦК України є свідченням недобросовісного здійснення позивачем свого права на спадкування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна