АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1898/17 Головуючий 1 інст. - Шевченко С.В.
Справа № 6444/5143/16-ц
Категорія: майнові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Пономаренко Ю.А., Швецової Л.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про призначення почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування позивач вказав, що є власником автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1. На підставі довіреності, нотаріально посвідченої 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 3956, він уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження, експлуатацію, користування, ремонт тощо даним транспортним засобом.

Довіреність була скасована 15 січня 2014 року, однак автомобіль йому повернуто не було.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1, відмовлено.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання протиправними та неправомірними дій щодо повернення автомобіля власнику відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2014 року скасовано. Позов задоволено. ОСОБА_6 зобовязано повернути позивчау даний транспортний засіб.

В січні 2015 року він дізнався, що його автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом, у звязку з чим він звернувся до правоохоронних органів. За фактом шахрайських дій за його заявою від 13 січня 2015 року внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час кримінального провадження № 0000011, порушеного за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, встановлено та підтверджується висновком експерта від 18 серпня 2015 року № 329, що підпис від імені ОСОБА_3 в рядку «ПІДПИС» довіреності НАА 003601 від 24 квітня 2014 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2677, виконано не ним, а іншою особою.

Спірний транспортний засіб перереєстровано: 29 квітня 2014 року - на ОСОБА_8 на підставі довідки-рахунку № ВIА 385189; 27 травня 2014 року на ОСОБА_9 на підставі довідки-рахунку № ВIА 516061; 07 березня 2015 року на ОСОБА_10 на підставі довідки-рахунку № ВIА 991147; 10 червня 2015 року - на ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ААЕ 225865.

Посилаючись на незаконність вибуття із його власності спірного автомобіля на користь відповідача, ОСОБА_3 просив зобовязати ОСОБА_2 повернути йому як власнику автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, двигун № АКL939274, шасі (кузов) № TMBDK01U04B009126, на підставі статті 388 ЦК України.

Відповідач в особі свого представника ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на відсутність доказів щодо вибуття спірного транспортного засобу поза волею позивача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року позов задоволено.

ОСОБА_2 зобовязано передати ОСОБА_3 автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, двигун № АКL939274, шасі (кузов) № TMBDK01U04B009126.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 551 грн. 21 коп. судового збору.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у звязку з чим справа призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи.

Позивач в особі свого представника ОСОБА_11 не заперечував проти задоволення клопотання щодо призначення по справі почеркознавчої експертизи.

Відповідно до вимог статті 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Спір виник з приводу користування та розпорядження автомобілем «Skoda Octavia», 2004 року випуску, двигун № АКL939274, шасі (кузов) № TMBDK01U04B009126, власником якого є ОСОБА_3 згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ810971ю.

На підставі довіреності, нотаріально посвідченої 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 3956, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження, експлуатацію, користування, ремонт тощо даним транспортним засобом.

Довіреність була скасована 15 січня 2014 року, однак автомобіль позивачу повернуто не було.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1, відмовлено.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання протиправними та неправомірними дій щодо повернення автомобіля власнику відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2014 року скасовано. Позов задоволено. ОСОБА_6 зобовязано повернути позивачу транспортний засіб.

В січні 2015 року ОСОБА_3 дізнався, що його автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом, у звязку з чим він звернувся до правоохоронних органів. За фактом шахрайських дій за його заявою від 13 січня 2015 року внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час кримінального провадження № 0000011, порушеного за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, встановлено та підтверджується висновком експерта від 18 серпня 2015 року № 329, що підпис від імені ОСОБА_3 в рядку «ПІДПИС» довіреності НАА 003601 від 24 квітня 2014 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2677, виконано не ним, а іншою особою.

Спірний транспортний засіб перереєстровано: 29 квітня 2014 року - на ОСОБА_8 на підставі довідки-рахунку № ВIА 385189; 27 травня 2014 року на ОСОБА_9 на підставі довідки-рахунку № ВIА 516061; 07 березня 2015 року на ОСОБА_10 на підставі довідки-рахунку № ВIА 991147; 10 червня 2015 року - на ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку № ААЕ 225865.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частин 1, 3 статті 215, частини 1-2 статті 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Тобто відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Не може бути застосована норма частини 1 статті 216 цього Кодексу щодо повернення майна (реституції), переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України.

Відповідно до статей 387, 388 цього України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Саме така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-25цс12, від 10 червня 2015 року у справі № 348цс15, які відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам розяснено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України. Відповідно до частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

Даний позов предявлено особою, яка не була стороною правочинів щодо перереєстрації спірного транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, двигун № АКL939274, шасі (кузов) № TMBDK01U04B009126.

Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі статей 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави.

За правилами частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України).

За змістом положень статей 143, 144 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, і експертиза призначається ухвалою суду.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» судам розяснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен розяснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Матеріали справи свідчать, що згідно з Висновком експерта від 18 серпня 2015 року № 329, складеним у кримінальному провадженні № 0000011 від 13 січня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, підпис від імені ОСОБА_3 в рядку «ПІДПИС» довіреності НАА 003601 від 24 квітня 2014 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2677, виконано не ОСОБА_3, а іншою особою (а. с. 21-25).

Разом з тим, указана експертиза проведена в рамках кримінального провадження, тому відповідно до положень статті 64 ЦПК України є лише письмовим доказом у цивільній справі. У звязку з цим такий доказ має оцінюватись як письмовий доказ і у разі його заперечення особа, яка не визнає такий доказ, має довести протилежне, у тому числі шляхом заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи.

Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

За правилами частини 4 статті 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Частинами 1, 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Оскільки клопотання про призначення почеркознавчої експертизи мотивовано необхідністю спростування доводів про надання позивачем довіреності НАА 003601 від 24 квітня 2014 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2677, судова колегія вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Згідно з пунктом 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, повязані з проведенням судової експертизи під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК України).

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне оплату за проведення судової почеркознавчої експертизи покласти на відповідача.

Керуючись ст. 144, 150, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Призначити по справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_12.

На розгляд експерта поставити наступне питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 на довіреності НАА 003601 від 24 квітня 2014 року, що зареєстрована в реєстрі нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2677, ОСОБА_3 чи іншою особою?

Для проведення судової почеркознавчої експертизи надати дану цивільну справу.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність відповідно до вимог статей 384, 385 КК України.

Встановити строк проведення судової почеркознавчої експертизи два місяці з моменту отримання справи.

Оплату за проведення судової почеркознавчої експертизи покласти на ОСОБА_2.

На час проведення судової почеркознавчої експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку в частині зупинення провадження у справі протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Ю.А.Пономаренко

ОСОБА_13