Справа № 336/4873/16-ц
Пр. № 2/336/139/2017

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Пегушиній М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» імені ОСОБА_2», третя особа відділення виконавчої дирекції в м. Запоріжжі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про скасування акту форми Н-5 від 06.04.2004 року та акту форми НТ № 3/04 від 07.04.2004 року, визнання нещасного випадку таким, що повязаний з виробництвом, зобовязання скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» імені ОСОБА_2», правонаступником якого є відповідач (а. с. 173), про скасування акту форми Н-5 від 06.04.2004 року та акту форми НТ № 3/04 від 07.04.2004 року, визнання нещасного випадку таким, що повязаний з виробництвом, зобовязання скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, стягнення моральної шкоди.

В заяві зазначила, що з 4 червня 1982 року по 6 червня 2009 року працювала в публічному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» машиністом крану.

26 березня 2004 року під час виконання виробничих обовязків зазнала отруєння виробничим газом, що зумовило її госпіталізацію до стаціонару медичного закладу, де вона відновлювала здоровя до 7 квітня 2004 року. Внаслідок розслідування вказаного випадку комісія з розслідування дійшла висновку, що погіршення здоровя не повязане з виробництвом.

Вважає, що акт форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, який складений з порушенням вимог «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», відповідно до якого нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоровя працівника, визнаються повязаними з виробництвом і про них складається акт за формою Н-1 за умови, що погіршення стану здоровя працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, містить необєктивні висновки про відсутність негативного впливу умов виробництва на погіршення здоровя позивача 26 березня 2004 року, тому його треба скасувати, визнати нещасний випадок таким, що повязаний з виробництвом, зобовязати відповідача скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві.

Через описаний нещасний випадок порушено нормальні життєві звязки позивача, вона позбавлена можливості реалізувати повною мірою свої звички та бажання, постійно знаходиться в нервовій напруженості, внаслідок якої не може належним чином організувати свою життєдіяльність, і це завдає їй емоційних страждань. Вважаючи, що моральні переживання з приводу частих думок і спогадів про психотравмуючу подію, є наслідком винної поведінки відповідача, який не лише не забезпечив для позивача безпечні умови праці, а й протягом тривалого часу не бажає визнавати свою винуватість, обрікаючи позивача на здійснення довготривалого захисту свого права, просить стягнути з нього на свою користь 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача підтримав вимоги своєї довірительки. Просить про ухвалення рішення на її користь.

Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що у відповідності до «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» комісія з розслідування причин раптового погіршення здоровя позивача на виробництві провела повне і ретельне зясування всіх обставин вказаного випадку та не встановила факторів негативного впливу умов виробництва на стан здоровя позивача. Висновки комісії, втілені в акті про нещасний випадок невиробничого характеру, позивач у відповідності до «Порядку…» вправі була оскаржити. Проте позивач, отримавши протягом трьох діб копії акту розслідування погіршення здоровя на робочому місці, а також акту № 3/04 про нещасний випадок невиробничого характеру від 07.04.2004 року, вперше звернулася до суду за спливом більш ніж десяти років, а саме: 7 грудня 2015 року. Подання цього позову увінчалось залишенням його без розгляду на підставі відповідної заяви позивача. Знову звернувшись до суду в серпні 2016 року, позивач порушила встановлені законом строки звернення до суду за захистом права, про визнання поважними причин пропуску не просить, що є самостійною підставою для залишення її вимог без задоволення.

У відсутність порушень законодавства про охорону праці та розслідування нещасних випадків на виробництві немає підстав і для стягнення з субєкта господарювання моральної шкоди.

У звязку з викладеним просять про відмову в задоволенні позову.

Представник третьої особи суду пояснила, що розслідування нещасного випадку проводилось у відповідності до вимог «Порядку…»; воно увінчалось складанням акту № Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався, від 06.04.2004 року та акту форми НТ № 3/04 від 07.04.2017 року. Погіршення стану здоровя ОСОБА_1 сталося не внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, про що свідчить висновок в наряді № 2044 про відсутність перевищення вуглекислого газу та коксо-доменного газу в кабіні електромостового крану № 186, яким управляла позивач.

У звязку з викладеним вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка ОСОБА_3, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач перебувала із відповідачем в трудових відносинах з 4 червня 1982 року по 6 червня 2009 року, працюючи за спеціальністю кранового машиніста (а. с. 12). Внаслідок розслідування випадку раптового погіршення здоровя позивача на виробництві, яке мало місце 26 березня 2004 року, складений акт форми Н-5 від 06.04.2004 року про те, що цей випадок не повязаний з виробництвом, а зумовлений загальним захворюванням ОСОБА_1 (а. с. 26-27), а також акт форми НТ № 3/04 від 07.04.2004 року про нещасний випадок невиробничого характеру (а. с. 97).

За змістом ст. 133 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-побутові умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Процедура розслідування нещасних випадків на виробництві внормована «Положенням про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1094 від 21.08.2001 року «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» і діяло на час події раптового погіршення здоровя позивача в умовах виробництва.

Відповідно до п. 5 цього «Положення…» розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві (далі - нещасні випадки).

Коло обовязкових дій комісії з розслідування визначено п. 19 «Положення…»

В силу п. 6 за висновками роботи комісії з розслідування визнаються пов'язаними з виробництвом і складається акт за формою Н-1 про нещасні випадки (додаток 1), нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов'язків

За змістом п. 10 «Положення…» нещасні випадки, що сталися внаслідок раптового погіршення стану здоров'я працівника, крім випадків, зазначених у пункті 7 цього Положення, визнаються пов'язаними з виробництвом і про них складається акт за формою Н-1 за умови, що погіршення стану здоров'я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалась, була протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я.

Наведені норми свідчать, що раптове погіршення стану здоров'я працівника має наслідком складання акту за формою Н-1 не в усякому випадку настання такої події, а лише у випадках, коли таке погіршення повязане з впливом негативних виробничих факторов або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалась, була протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров'я.

На думку позивача, підставою для складання акту форми Н-1 є негативний виробничий фактор, а саме: її отруєння виробничим газом.

Разом з тим ці твердження спростовує зміст актів від 06.04.2004 року та від 07.04.2004 року, висновки яких ґрунтуються на всебічному зясуванні всіх обставин події і якими враховані результати дослідження про місткість шкідливих газів на робочому місці позивача, що не перевищує допустимої межі (наряд № 2044 на а. с. 77, протокол № 25 від 29.03.2004 року).

На користь такого умовиводу суду свідчить і виписний епікриз після перебування позивача на лікуванні в медико-санітарній частині № 7 «Запоріжсталь» та «Дніпроспецсталь», який містить висновки про загальні захворювання ОСОБА_1 та відсутність їхнього звязку з санітарно-гігієнічними умовами на робочому місці, а також довідка № 212 висновків лікарсько-консультативної комісії (а. с. 13, 92).

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав кваліфікувати зазначений випадок як нещасний випадок на виробництві, а дії відповідача з нескладання акту форми Н-1 такими, що ґрунтуються на всебічному і обєктивному зясуванні обставин цього випадку.

Як випливає із змісту п. 13 «Положення…», якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм) відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру.

Копію акту форми НТ № 3/04 від 07.04.2004 року в день його складання отримала позивач (а. с. 97).

Згідно із п. 35 «Положення…» у разі відмови роботодавця скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок чи незгоди роботодавця, потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта розслідування нещасного випадку, акта за формою Н-1 питання вирішується в порядку, передбаченому законодавством про розгляд трудових спорів.

Порядок вирішення індивідуальних трудових спорів регламентований Главою ХУ КЗпП України, статтями 225 і 233 якої встановлено строки для звернення до комісії по трудових спорах і до суду.

Правом на звернення до уповноважених осіб з метою оспорювання акту форми НТ позивач не скористалась, розпорядившись ним на власний розсуд, а 7 грудня 2015 року звернулась до суду з такою ж самою заявою, чиє вирішення увінчалося залишенням без розгляду на підставі відповідної заяви позивача.

В судовому засіданні позивач надавала пояснення про те, що у випадку оформлення акту про нещасний випадок на виробництві у звязку з раптовим погіршенням її здоровя, що сталося 26 березня 2004 року, ці обставини вплинули б вирішення питання про ступінь втрати працездатності, яке вирішувалось під час встановлення і розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання 15 липня 2015 року.

У звязку з наведеними доводами і фактами суд доходить висновку, що метою захисту права в цьому судовому розгляді позивач обрала створення більш сприятливих умов для реалізації права на отримання пільг і компенсацій у звязку з набуттям професійного захворювання, що встановлено позивачу у 2015 році.

Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом.

Суд виходить з того, що порушенням субєктивного права є такий негативний вплив на нього, при якому воно звужується за своїм змістом або перестає існувати, що позбавляє його носія можливості реалізувати його повністю або частково.

Не вбачаючи в діях відповідача ознак порушення права позивача, яке має бути реальним і потребувати захисту, а не призваним створити сприятливі обставини для реалізації інших прав особи, суд не знаходить підстав для ухвалення рішення на користь позивача.

У звязку з відсутністю підстав для захисту права суд не вдається до оцінки доводів представників відповідача про пропущення давності звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 15, 16, 20, 23 ЦК України, ст.ст.221-228 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 59, 60, 209 ч. 3, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» імені ОСОБА_2» залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива