Справа № 177/2552/15-ц
Провадження № 2/177/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин та усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який вказувала, що 29 січня 2015 року помер її рідний брат ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з будинку та земельної ділянки, розташованої в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Карла Маркса, 45.

Позивач як спадкоємець другої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Однак, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідач ОСОБА_5, який є сином померлого, як спадкоємець першої черги також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус вказав на відсутність підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем через розбіжності відомостей про батьків, зазначених в їх свідоцтвах про народження.

Позивач стверджує, що відповідач не має права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, оскільки не виконував обовязку по догляду за ним, не цікавився його життям, не надавав будь-якої допомоги, хоча спадкодавець потребував її.

За життя ОСОБА_6 хворів, страждав через сильні головні болі та незрозумілі приступи, в звязку з чим за місцем роботи в 2006 році був направлений на обстеження до Криворізької міської лікарні №4, та за результатами профогляду переведений на іншу роботу. В 2009 році ОСОБА_6 звільнився з роботи, однак відмовився від оформлення пенсії по інвалідності, хоча потребував постійного піклування, яке йому надавала позивач та її родина (чоловік та син), які забезпечували йому достатнє харчування і ліки, допомагали по господарству та до 2012 року сплачували за комунальні послуги. Відповідач іноді зявлявся до батька, однак належної допомоги не надавав.

Позивач просить усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року та встановити факт родинних стосунків між нею та її братом ОСОБА_6, померлими 29 січня 2015 року.

Позивач правом на участь в судовому засіданні 22 лютого 2017 року не скористалася, її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5І . та його представник ОСОБА_7 також в судове засідання 22 лютого 2017 року не зявилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Будучи присутніми в попередніх судових засіданнях відповідач позов в частині усунення від права на спадкування не визнав, проти позовних вимог про встановлення факту родинних відносин не заперечував. В запереченнях проти позову зазначив про його необґрунтованість. Відповідач пояснював, що його батько ОСОБА_6 припинив спільно проживати з родиною коли відповідачу було близько двох років і з того часу не виконував своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини і тривалий час не бачив сина. Однак, відповідач вже у дорослому віці знайшов батька, приїхавши за місцем його мешкання, та з того часу вони підтримували звязок, спілкувалися під час особистих зустрічей. Стверджує, що стан здоровя ОСОБА_6 дозволяв йому до дня смерті вести нормальний спосіб життя, поратися по господарству. Просив відмовити в задоволенні позову через відсутність доказів на підтвердження обставин щодо безпорадного стану спадкодавця, а також ухилення відповідача від обовязку надавати йому допомогу, адже запевняє, що завжди при нагоді допомагав батькові за його проханням.

Третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування, вказуючи на відсутність підстав задоволення позову. Пояснив, що спадкодавець ОСОБА_6 був його братом, за життя він не перебував в безпорадному стані, у нього були добрі стосунки зі своїм сином відповідачем по справі. ОСОБА_6 не потребував допомоги сина, проживав один, вів господарство. При необхідності саме він, ОСОБА_3, надавав братові матеріальну допомогу. В частині позову щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим спадкодавцем не заперечував, підтвердивши, що він, позивач ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_6 були рідними сестрою та братами.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку всім доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Зі змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року помер ОСОБА_6 (а.с. 51), після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За життя ОСОБА_6 розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, заповіту не склав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43172375 від 4 березня 2016 року (а.с 104-105), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом на підставі ч.2 ст. 1223 ЦК України.

Як слідує з довідки Шостої криворізької державної нотаріальної контори № 534/02-14 від 10 березня 2016 року після смерті ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року, із заявою про прийняття спадщини за законом 6 квітня 2015 року звернувся син померлого ОСОБА_5 відповідач по справі. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 102).

Крім того, для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса звернулася позивач ОСОБА_4, але згідно постанови державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 11 серпня 2015 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що спадкоємиця стверджує, що син померлого ОСОБА_5 не має права на спадкування, але не надає документів, які б підтверджували його усунення від права на спадкування після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року; та у звязку з розбіжностями у наданих заявницею документах, що підтверджують факт родинних відносин між нею та померлим, а саме, що вони є рідними братом та сестрою (а.с. 33)

У відповідності з нормами ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Дійсно, в свідоцтві про народження ОСОБА_8, яка в звязку з укладенням шлюбу 22 листопада 1969 року змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 28) та свідоцтві про народження ОСОБА_6 наявні розбіжності в написанні відомостей про батьків, в звязку з чим позивач не може в беззаперечному порядку підтвердити факт того, що вона є рідною сестрою померлого 29 січня 2015 року ОСОБА_6.

Згідно вказаних свідоцтв про народження (а.с. 29) в графі батько- вказаний російською мовою «Соколовский Петр» та наявні розбіжності в написанні його по-батькові: в одному свідоцтві «Радионович», в іншому «Радонович». Також, в графі мати- в свідоцтві про народження ОСОБА_6 вписане російською «Соколовская», а в свідоцтві ОСОБА_8 «Соколовска», тоді як імя по батькові однаково в обох свідоцтвах зазначено «Мария Арсентьевна».

В свідоцтві про одруження серії І-АБ №182329 (а.с. 28), зазначено, що шлюб укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Арсентьєвною.

Вказані розбіжності у відомостях про батьків в свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникли через помилки посадових осіб, які видавали документи, та на даний момент не можуть бути виправлені.

В той же час вказані обставини не спростовують факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а саме те, що вони були сестрою та братом, про що в судовому засіданні не заперечували відповідач та третя особа ОСОБА_3

З метою реалізації позивачем її права на спадщину, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин, а саме встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється рідною сестрою ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що для усунення спадкоємця від права на спадкування необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме від цієї особи.

Позивач як на підставу усунення відповідача від права на спадкування вказувала те, що ОСОБА_5 не надавав допомогу батькові ОСОБА_6, якої він потребував, оскільки хворів, страждав від головних болів та приступів, мав опік ноги, натомість вона та її сімя доглядали спадкодавця, забезпечували всім необхідним, придбавали ліки.

В той же час, в ході судового засідання не встановлено фактів перебування спадкодавця в безпорадному стані, навмисного ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання та потреби в допомозі саме від відповідача, а тому відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування.

Копії діагностичного висновку реоенцефалографичного дослідження від 11 січня 2006 року та постанови ЛКК №23 від 13 січня 2006 року, згідно якого ОСОБА_6 встановлений діагноз судомний стан невизначеної етіології (а.с. 16-18, 136) не можуть свідчити про безпорадний стан ОСОБА_6, внаслідок якого він потребував сторонньої допомоги. Вказані висновки датовані січнем 2006 року, тобто за 9 років до дня смерті спадкодавця, та не підтверджені будь-якими іншими медичними документами, які б свідчили про встановлений діагноз тяжкої хвороби ОСОБА_6 Згідно листа КЗ «Криворізька міська лікарня №16» підтвердити достовірність та уточнити діагноз не має можливості у звязку з реорганізацією медичного закладу, крім того амбулаторні карти працівників ЦГЗК, яким був ОСОБА_6, роздані на руки (а.с. 155).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8, кожен окремо стверджували, що ОСОБА_6 до дня смерті не потребував сторонньої допомоги, займався домашнім господарством самостійно.

Не доведений позивачем також і факт навмисного ухилення відповідачем від надання спадкодавцеві допомоги, адже свідки ОСОБА_11, ОСОБА_8, а також і сама позивач стверджували, що відповідач з батьком спілкувалися, підтримували нормальні стосунки, відповідач подарував мобільний телефон батькові незадовго до смерті, а ОСОБА_6 до дня смерті міг самостійно себе обслуговувати, проживав один, вів підсобне господарство.

У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, в наслідок чого позовні вимоги в частині усунення від права на спадкування ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222-1223, ч.5 1224, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6,10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин та усунення від права на спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється рідною сестрою ОСОБА_6, померлого 29 січня 2015 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: