Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 43 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з її батька ОСОБА_2 аліменти на час її навчання у Житомирському державному університеті у твердій грошовій сумі або частці від заробітку. В обґрунтування позову зазначила, що є повнолітньою, однак навчається на денній формі і не має самостійного заробітку. Під час розгляду справи уточнила вимоги і просила стягувати аліменти в розмірі 1500 грн. на місяць.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти, починаючи з 22.09.2016 року до 30 червня 2020 року у розмірі 800грн.на місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Зазначає, що позивач не довела потреби у матеріальній допомозі, ні його спроможності надавати таку допомогу.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з тим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Повнолітні діти мають право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів.

Як розяснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_1 є повнолітньою дочкою ОСОБА_2 вона є студенткою першого курсу денної (державної) форми навчання факультету природознавства Житомирського державного університету.

Згідно довідки державної фіскальної служби від 08.02.2017 року дохід у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за 2016 рік відсутній. (а.с.40). 30.12.2016 року проведена державна реєстрація припинення його діяльності (а.с.41). Відповідач має малолітню дитину (а.с.44).

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Позивачка не надала суду жодних доказів щодо понесення нею витрат на навчання та спроможності відповідача надавати їй матеріальну допомогу.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів не відповідає обставинам справи і суперечить номрам матеріального закону. Отже, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: