Копія Справа № 326/718/17
Провадження № 4-с/326/5/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Бородай А.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

представників заінтересованих осіб:

Приморського РВ ДВС ОСОБА_3,

ТОВ «Вільний» ОСОБА_4,

ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» ОСОБА_5,

заінтересованої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7, зобовязання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Приморський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільний», Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7, зобовязання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Приморський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільний», Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі №326/546/17 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ТОВ «Вільний», ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, задоволено його заяву про забезпечення позову; накладено арешт на спірне майно, а саме: сільськогосподарську техніку у кількості 65 одиниць та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб відчуження спірного майна.

Вказана ухвала суду від 26.05.2017 року була надана ним до Приморського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для примусового виконання. Повідомленням головного державного виконавця Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 від 06.06.2017 року за вих. № 544 ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у справі № 326/546/17 повернуто стягувачу без прийняття до виконання у звязку з невідповідністю виконавчого документу вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у вказаній ухвалі не зазначено ідентифікаційний код та місцезнаходження ТОВ «Вільний», а також місце проживання ОСОБА_2.

Вважає бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 з виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 протиправною, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» головний державний виконавець Макаренко Я.О. мала можливість та була зобовязана зясувати необхідну для виконання вказаної ухвали інформацію про боржника, використовуючи відомості державних баз даних та реєстрів.

Крім того, в ухвалі Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року було зазначено про наявність виконавчого провадження щодо ТОВ «Вільний» та його номер, отже, головний державний виконавець Макаренко Я.О. також мала можливість зясувати необхідну для виконання вказаної ухвали інформацію про боржника, використовуючи засоби автоматизованої системи виконавчого провадження. Однак, вказані заходи щодо виконання рішення суду нею вжиті не були.

До того ж, у своїй заяві про початок примусового виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 він зазначив місцезнаходження ТОВ «Вільний» та місце свого проживання. Проте, вказана інформація безпідставно не була взята до уваги головним державним виконавцем Макаренко Я.О. та не врахована при виконанні ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року. Головний державний виконавець Макаренко Я.О. при розгляді зазначеної ухвали припустила зловживання процесуальними правами, що призвело до протиправної бездіяльності щодо виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року по цивільній справі № 326/546/17, чим порушила вимоги ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Внаслідок вказаної бездіяльності порушені його права на забезпечення виконання рішення суду у справі № 326/546/17 та створено ризик втрати спірного майна вартістю 6 791 581,54 гривень, отже як наслідок - нанесення матеріальної шкоди у зазначеному розмірі.

Скаржник просить суд:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 щодо виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 протиправною;

- зобов'язати головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 виконати ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб відчуження спірного майна.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2, заявлені у скарзі вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Просить задовольнити заявлені у скарзі вимоги.

Представник Приморського районного ВДВС - ОСОБА_3, заявлені у скарзі вимоги не визнав та пояснив, що відповідно до вимог ст. 210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

02.06.2017 року на виконання до ВДВС за заявою стягувача, до якої було додано квитанцію про сплату авансового внеску, надійшла ухвала Приморського районного суду від 26.05.2017 року про накладення арешту та заборону будь-яким особам у будь-якій спосіб відчуження визначеного майна за переліком. 06.06.2017 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у звязку із тим, що дана ухвала не відповідає вимогам п.6 ч.4 ст. 4 вказаного Закону та вимогам ч.3 ст. 210 ЦПК України, а саме: у виконавчому документі не зазначено місцезнаходження боржника юридичної особи, адреса місця проживання чи перебування стягувача фізичної особи, не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Посилання заявника на ст.18 зазначеного Закону є безпідставним, оскільки для вчинення виконавчих дій, захисту інтересів стягувача та використання певних баз даних та реєстрів повинно бути відкрито виконавче провадження.

Вважає дії державного виконавця такими, що засновані на законі, та просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Вільний» ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснила, що виходячи з матеріалів скарги вона підтримує позицію заявника та вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню. Державний виконавець зловживаючи службовими обовязками допустила затягування виконання рішення суду щодо забезпечення позову, що може негативно відобразитись на розмірі зобовязань ТОВ «Вільний» в подальшому.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» ОСОБА_5, в судовому засіданні заявлені у скарзі вимоги не визнав та пояснив, що ухвала Приморського районного суду від 26.05.2017 року не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», які предявляються до виконавчого документу. Повертаючи дану ухвалу стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець діяв відповідно до вимог, встановлених вказаним Законом. Державний виконавець не повинен був довіряти відомостям, зазначеним заявником при предявленні ухвали суду від 26.05.2017 року до виконання. Виконання державним виконавцем цієї ухвали суду могло потягнути зловживання посадовими обовязками та вихід за межі його повноважень. Норми ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не поширюються на випадки, коли виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 вказаного Закону. Просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_6, заявлені у скарзі вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що він вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Головний державний виконавець Приморського районного ВДВС ОСОБА_7 та представник заінтересованої особи - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, які про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися, заяви про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю явки до суду з поважних причин не надали.

За ухвалою суду розгляд справи проведено за відсутності вказаних осіб.

Вислухавши заявника, представників заінтересованих осіб, заінтересовану особу, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 26 травня 2017 року по цивільній справі № 326/546/17 за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільний», Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, для забезпечення позову, на задоволення заяви позивача ОСОБА_2, накладено арешт на майно ТОВ «Вільний» згідно із переліком, зазначеним в ухвалі, та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб його відчуження (а.с.4-9).

02.06.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про прийняття до примусового виконання вказаної ухвали суду. До заяви була додано ухвала Приморського районного суду Запорізької області від 26 травня 2017 року та квитанція про сплату авансового внеску від 02.06.2017 року (а.с.25-28, 34-36).

06.06.2017 року головним державним виконавцем Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7, за результатами розгляду заяви стягувача ОСОБА_2 щодо примусового виконання ухвали № 2/326/252/2017 року, виданої 26.05.2017 року Приморським районним судом Запорізької області, винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у звязку із тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі не зазначено ідентифікаційний код ТОВ «Вільний», що унеможливлює внесення даних про накладення арешту та заборонення відчуження майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. У виконавчому документі не зазначено місцезнаходження боржника ТОВ «Вільний», та адреса місця проживання стягувача ОСОБА_2 (а.с.30-33).

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 208 ЦПК України судові рішення викладаються у формі: ухвали, рішення, постанови. Питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно із ч.5 та ч. 9 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню встановлена ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України та ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Офіційне тлумачення вказаного положення частини другої статті 32 Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого документа встановлені частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у виконавчому документі потрібно зазначати, зокрема адресу місця проживання чи перебування стягувача (для фізичних осіб), місцезнаходження боржника (для юридичних осіб); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Пунктом 6 частини четвертої ст. 4 вказаного Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 даного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За наведених обставин, відсутність в ухвалі Приморського районного суду від 26.05.2017 року, якою накладено арешт та заборону будь-яким особам у будь-який спосіб відчуження майна за переліком, зазначеним в ухвалі, ідентифікаційного коду ТОВ «Вільний», місцезнаходження боржника ТОВ «Вільний», та адреси місця проживання стягувача ОСОБА_2, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року у справі № 6-62цс14.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, враховуючи, що відповідно до вимог діючого законодавства судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, враховуючи положення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що державним виконавцем не використані в повному обсязі надані йому права та обовязки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання ухвали Приморського районного суду від 26.05.2017 року, оскільки головний державний виконавець Макаренко Я.О. своїм правом на отримання конфіденційної інформації не скористалась, а пославшись на відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду ТОВ «Вільний», місцезнаходження боржника ТОВ «Вільний» та адреси місця проживання стягувача ОСОБА_2, винесла повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання тим самим допустила у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача.

Суд не приймає до уваги посилання представника Приморського районного ВДВС та представника ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» на те, що державний виконавець в даному випадку не мав підстав для вчинення виконавчих дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», для захисту інтересів стягувача, як на безпідставні та такі, що не засновані на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Разом з тим, як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню. Необхідно визнати бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 щодо виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 протиправною. Для поновлення порушених прав заявника необхідно зобовязати головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 прийняти до виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17.

В іншій частині заявлені у скарзі вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись: Конституцією України, Законом України «Про ви конаюче провадження», ст.ст. 1, 3, 4, 14, 151, 153, 208, 209, 210, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7, зобовязання вчинити певні дії, заінтересовані особи: Приморський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільний», Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 щодо виконання ухвали Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17 протиправною.

Зобовязати головного державного виконавця Приморського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 прийняти до виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 26.05.2017 року у цивільній справі № 326/546/17.

В задоволенні іншої частини заявлених у скарзі вимог відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 27 червня 2017 року.

Ухвала виготовлена в повному обсязі 29 червня 2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

27.06.2017