АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7323/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Макаренко І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Української військово-медичної академії на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року в справі за позовом Української військово-медичної академії до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків нанесених державі,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року позовну заяву Української військово-медичної академії до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків нанесених державі визнано неподаною та повернуто відповідачу через невиконання позивачем вимог зазначених в ухвалі суду від 14 листопада 2016 року та ненадання платіжного доручення щодо сплати судового збору, яке б підтверджувало зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду по суті до суду першої інстанції,зазначаючи, що відповідно до вимог чинного законодавства суди наділені повноваженнями щодо перевірки зарахування судового збору до державного бюджету.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного .

Ухвалою від 14.11.2016 року Шевченківський районний суд м. Києва залишив дану позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу сплатити судовий збір, відмовивши при цьому в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

На виконання вимог даного судового рішення, на підтвердження сплати суми судового збору позивачем надано платіжне доручення № 990 від 22.12.2016 року.

Ухвалою від 10 січня 2017 року суд повторно залишив позовну заяву без руху, вказавши , що надане платіжне доручення не відповідає роз'ясненням , викладеним у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки у платіжному дорученні відсутні підпис уповноваженої посадової особи банку, скріплений печаткою установи банку та відмітка про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

13.03.2017 року на виконання вимог ухвали суду від 10.01.2017 року позивачем надано платіжне доручення № 990 від 22.12.2016 року, яке містить штамп Управління Державної казначейської служби України у Солом'янському районі м. Києва про проведення платежу банком ,з печаткою позивача та підписами осіб.

07.04.2017 року суд першої інстанції визнав позовну заяву неподаною та повернув позивачу з тих підстав, що останнім недоліки ухвали суду від 10.01.2017 року , не виконано.

При цьому посилань на те, з яких міркувань суд прийшов до вказаного висновку, ухвала суду не містить.

Колегія суддів не може визнати ухвалу суду від 07.04.2017 року законною, оскільки залишаючи 10.01.2017 року позовну заяву без руху , судом не враховано роз'яснення , викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Отже, маючи сумніви щодо перерахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, саме суд повинен був здійснити дії щодо перевірки зарахування останнього,і вже за результатами такої перевірки вирішувати питання щодо відповідності позовної заяви нормам процесуального права.

На підставі викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд .

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Української військово-медичної академії задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року скасувати, питання про відкриття провадження направити до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: