У х в а л а

іменем україни

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про скасування дисциплінарного стягнення (догани), за касаційною скаргою представника Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Савула Степана Федоровича - на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз») про скасування дисциплінарного стягнення (догани).

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що догану йому винесено за відвідування 17 березня 2015 року з робочого комп'ютера мережі Інтернет, зокрема соціальних мереж та медіаресурсів. Порушення трудової дисципліни полягало у порушенні ним частин а, в, г, е пункту 3.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку», порушення вимог наказу ПАТ «Укртрансгаз» від 30 липня 2014 року № 238, та невиконання розпорядження УМГ «Львівтрансгаз» від 18 лютого 2011 року № 7-р. Посилався на те, що йому не відомі вимоги наказу від 30 липня 2014 року № 238, а відвідування соціальних мереж та медіаресурсів здійснювалось згідно із Інструкцією користувача персонального комп'ютера, користувачів мережі Інтернет та заявки про надання доступу до мережі Інтернет. Крім того, відвідування соціальних мереж здійснювалось після відкриття офіційних сторінок відповідача в соціальних мережах та відповідного повідомлення із пропозицією підписатись на ці сторінки, яке надіслано відповідачем на адресу робочої електронної поштової скриньки ОСОБА_2 18 листопада 2014 року. На підставі наведеного, позивач просив скасувати наказ директора УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» від 27 квітня 2015 року № 147 «Про дисциплінарне стягнення» про оголошення йому догани.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Скасовано наказ директора УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» від 27 квітня 2015 року № 147 «Про дисциплінарне стягнення» про оголошення ОСОБА_2 догани.

У касаційній скарзі представник УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» - Савул С.Ф. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно із наказом про дисциплінарне стягнення від 27 квітня 2015 року № 147, 17 березня 2015 року перебуваючи на робочому місці, бухгалтер І категорії відділу обліку послуг з транспортування газу апарату УМГ «Львівтрансгаз» ОСОБА_2 у робочий час близько трьох годин часу відвідував сайти мережі Інтернет з робочого комп'ютера, зокрема: соціальні мережі та медіаресурси. При цьому, йдеться про значний текстовий об'єм інформації. Наведене відбувалося і в інші робочі дні, і позаробочий час. ОСОБА_2 порушено частини а, в, г, е пункту 3.2 розділу 3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку» ПАТ «Укртрансгаз», вимог наказу ПАТ «Укртрансгаз» від 30 липня 2014 року № 238 «Щодо організації інформаційної безпеки в ПАТ «Укртрансгаз» в частині відповідальності за забезпечення інформаційної безпеки в товаристві. Вказаний наказ про дисциплінарне стягнення винесено з урахуванням та на підставі наступних документів: службова записка начальника відділу обліку надання послуг із транспортування газу УМГ «Львітрансгаз» ОСОБА_4, службова записка начальника сектору обслуговування засобів автоматизації УМГ «Львітрансгаз» ОСОБА_5 та пояснювальна записка ОСОБА_2

Згідно з службовою запискою ОСОБА_4, ОСОБА_2 у період з 17 березня по 23 березня 2015 року виконував завдання згідно із посадовими обов'язками. Також зазначено, що виконання завдань не потребувало використання мережі Інтернет та перебувати на робочому місці в післяробочий час. Окрім цього, зазначено, що ОСОБА_2 в період з 18 березня по 20 березня 2015 року перебував у відпустці, у зв'язку із чим така записка містить суперечності, оскільки в такій зазначено, що останній в період з 17 березня по 23 березня 2015 року на який припала відпустка, виконував завдання згідно із посадовими обов'язками.

Службова записка начальника сектору обслуговування засобів автоматизації ОСОБА_5, в якій проводився детальний аналіз відвідуваності мережі Інтернет позивачем за 17 березня 2015 року, базувалась на використанні звіту відвідуваності та його аналізу, зроблених за допомогою комп'ютерної програми ADVSoft.У даній записці зазначено, що у позивача, як користувача переважає HTML вміст, що свідчить про значний текстовий об'єм інформації, найбільш відвідуваними сайти соціальних мереж та медіа ресурсів, а загальний час перебування в Інтернеті склав близько трьох годин.

Згідно із пояснювальною запискою ОСОБА_2 від 22 квітня 2015 року, останній пояснив, що в інтернеті здійснював пошук законодавчих змін, різноманітну інформацію, спілкувався по роботі з колегами в соцмережах, відвідував сторінки «Укртрансгазу» в мережах Фейсбук та ВКонтакті.

Відповідно до ст. 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач використовував мережу Інтернет не пов'язаних з виконанням службових обов'язків у робочий час, та ступені тяжкості вчиненого проступку, дійшли обґрунтованого висновку про скасування вказаного наказу.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» - СавулаСтепана Федоровича - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

В.О. Кузнєцов