Справа №431/1892/17
Провадження №2/431/753/17
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області

у скдаді - головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря Чесалової О.Є.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на право вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким субєктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим субєктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам); зупинити здійснення платежів за державним зовнішнім запозиченням України перед Російською Федерацією у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів, а також заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів за державним зовнішнім запозиченням України перед Російською Федерацією у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів.

Заява мотивована тим, що у Високому Суді Відділення ОСОБА_2,

м. Лондон, розглядається питання про повернення державою Україною державі Російській Федерації коштів за трастовим договором між Україною та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC», що в свою чергу, є довірчим власником перед держателем зобов'язань, що представлений одноособово Міністерством фінансів Російської Федерації.

Права вимоги за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» є майном, на яке можна звернути стягнення, а тому вважає, що за рахунок цього майна відповідача може бути виконане рішення за її позовом у разі його задоволення.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з держави Російська Федерація на її користь в рахунок відшкодування моральної та майнової шкоди у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 посилається на обставини, які за правилом ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню, оскільки встановлені рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14.09.2016 р. у цивільній справі №431/3681/16-ц, за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а отже, між сторонами, дійсно, виник спір щодо відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Визначаючи обсяг належного відповідачу майна, на яке можна накласти забезпечення позову, суд констатує, що 24 грудня 2013 року Україна уклала трастовий договір з компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC», яка в свою чергу, є довірчим власником перед держателем зобовязань, що представлений одноособово Міністерством фінансів Російської Федерації. За цим договором Україна отримала 3 000 000 000 доларів США з 5-відсотковим зобов'язанням та видала Міністерству фінансів Російської Федерації зобов'язання на вказану суму, строк виконання якого закінчувався 20 грудня 2015 року.

Зважаючи на те, що державою Україною станом на 20 грудня 2015 року не повернуто основну суму та належні відсотки по відношенню до вищезазначеного зобов'язання, 16 лютого 2016 року Міністерство фінансів Російської Федерації, як держатель зобов'язання, через довірчого власника звернулося до Високого Суду Правосуддя Відділення ОСОБА_2, м. Лондон, з позовом про повернення основної його суми та нарахованих відсотків. Отже, можна зробити висновок, що внаслідок вказаного державного запозичення Російська Федерація вимагає від України щодо повернення 3 000 000 000 доларів США та нарахованих відсотків.

Крім цього, ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України визначено види забезпечення позову, які включають в себе накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Наведений перелік видів забезпечення не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 ст. 152 ЦПК України.

Законом України «Про особливості здійснення правочинів з державним, гарантованим державою боргом та місцевим боргом» від 19.05.2015 № 436-VIII визначено, що Україною обраний спосіб забезпечення економічної безпеки держави та захисту суспільних інтересів та інтересів держави у зв'язку з погашенням та обслуговуванням державного, гарантованого державою боргу та місцевого боргу, у виді тимчасового зупинення здійснення платежів за державними зовнішніми запозиченнями. Цим законом, як і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2015 року № 1312-р, охоплюється також і борг держави Україна перед державою Російська Федерація, який виник на підставі вищезгаданого трастового договору від 24 грудня 2013 року.

У зв'язку з цим суд вважає, що зупинення здійснення платежів за державним зовнішнім запозиченням України перед Російською Федерацією за вищевказаним трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC», є тим видом забезпечення позову, який може бути застосований як додатковий вид забезпечення позову і такий узгоджується з раніше визначеним законодавцем видом обслуговування гарантованого державного боргу України.

Зважаючи на те, що позивач просить забезпечити позов в межах суми заподіяної їй військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України шкоди, а саме в розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів, суд вважає необхідним вжити заходів, які будуть гарантувати реальне виконання майбутнього рішення по цій справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151, 152, 153, 208-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на право вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким субєктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим субєктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам).

Зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation PLC» у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів.

Заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, повязані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 293 294 (один мільйон двісті девяносто три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 50 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання заяви про забезпечення позову складає 43 806 (сорок три тисячі вісімсот шість) Євро 78 євроцентів.

Копії ухвали негайно надіслати сторонам для відома, а Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд Луганської області.

Оскарження ухвали не припиняє її виконання.

Суддя О.О.Пелих