АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4130/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1450/17Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Карпушина Г.Л., Дорош А.І.

при секретарі Рибак О.О.

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавської міської ради про визнання права власності на гараж,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на індивідуальний гаражний бокс № 61, розміщений на території Автогаражного колективу «Енергія» по вул. Південній, 8 а-г у м. Полтава.

В ході судового розгляду справи представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Октябрським районним судом м. Полтави цивільної справи за позовом Автогаражного колективу "Енергія", ОСОБА_3 до Полтавської міської ради в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Вказував, що предметом розгляду даної справи є покладення обовязку на відповідача надати ТОВ НВІ "Земресурс" висновок про обмеження прав на земельну ділянку по вул. Південній, 8 а-г у м. Полатві, без чого неможливо виконати договір про розроблення проекту землеустрою та реалізувати рішення Полтавської міської ради від 28.09.2016 року про надання автогаражному кооперативу "Енергія" дозволу на розроблення технічної документації на земельну ділянку під розміщення 8 індивідуальних гаражів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року клопотання ОСОБА_3 задоволено.

Зупинено провадження у справі до розгляду Октябрським районним судом м. Полтави цивільної справи № 554/5557/16-ц за позовом Автогаражного колективу "Енергія", ОСОБА_3 до Полтавської міської ради в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржила Полтавська міська рада, просила скасувати її, а справу направити до місцевого суду для продовження судового розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, місцевим судом взагалі не наведено мотивів рішення про зупинення провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд не взяв до уваги відсутність обєктивних обставин, які б вказували на те, що розгляд даної справи неможливий до вирішення по суті спору, що виник між Автогаражним колективом "Енергія", ОСОБА_3 та Полтавською міською радою в особі управління земельних ресурсів та земельного кадастру щодо визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Окрім того, згідно правового висновку, висловленого Верховним Судом України 01 лютого 2017 року при розгляді справи № 6-1957цс16 визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

При цьому, як вбачається зі змісту спірних правовідносин вирішення спору, який перебуває на розгляді в Октябрському районному суді м. Полтави, не перешкоджає розгляду даної справи, справа розглядається за позовом Автогаражного колективу "Енергія" та ОСОБА_3, а не за позовом ОСОБА_2, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визнання права власності на гараж у вересні 2014 року, то справа не знаходить свого остаточного вирішення протягом 2 років та 9 місяців, що не є розумним строком у розумінні чинного українського законодавства та практики Європейського суду з прав людини. Таким чином, безпідставне зупинення провадження у даній справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи, визначених ч. 1 ст. 157 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Виходячи з викладеного, невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи та порушення ним норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали про зупинення провадження у справі, що відповідно до ст. 311 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи до місцевого суду для продовження судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2, 311 ч. 1 п. 3,4, 314 ч. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2017 року скасувати, а справу направити до Ленінського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_5

--//-- ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1