Справа № 127/2-н-1035/09
Провадження № 6/127/391/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань. Подання мотивовано тим, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження 50520442 з виконання судового наказу № 2-н-1035/09 виданого 25.12.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" заборгованості у розмірі 261 305,52 грн., а також судового збору в сумі 850,00 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30,00 грн. Державним вионавцем відкрито виконавче провадження. В ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що при направленні судового наказу № 2-н-1035/09 від 25.12.2009 року по територіальності на примусове виконання до Центрального ВДВС м.Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області у звязку з тим, що боржник перебуває на обліку в УПФУ м.Вінниця (Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції), державним виконавцем Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що за боржником зареєстроване рухоме майно на яке накладено арешт та оголошено його в розшук, про що свідчить постанова державного виконавця додана до матеріалів виконавчого провадження, однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

28.03.2016 року державним виконавцем винесено та направлено на примусове виконання постанову про звернення па пенсію боржника до УПФУ м.Вінниця. 20.06.2017 року до відділу надійшло повідомлення з УПФУ м.Вінниця про повернення постанови державного виконавця без подальшого виконання у звязку з тривалим не проходженням гр. ОСОБА_2 МСЕК, залишок боргу становить 259715,17 грн., та виконавчого збору - 25994,95 грн.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 03.05.2017 року повідомлено про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 03.05.2017 року, ОСОБА_2, надані відповідні документи для оформлення паспорта громадянина України для виїду за кордон .

Відповідно до наданої відповіді з Державної прикордонної служби України Головного центру обробки інформації від 23.05.2017 року в базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України зазначений гр. ОСОБА_2.

Виконавцем 10.05.2017 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив. Відповідно до відповіді з адресно-довідкового бюро гр. ОСОБА_2 з 13.02.2017 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Державним виконавцем 19.06.2017 року направлено виклик боржнику за новою адресою.

Вищевикладене дає підстави вважати про можливість ухилення боржником від виконання рішень суду шляхом залишення території України, що стало підставою для звернення державного виконавця з вказаним поданням до суду.

В судовому засіданні державний виконавець Кушнір О.Д., подання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити посилаючись на обставини викладені в поданні.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, і до таких обставин віднесено, зокрема, наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до підпункту «г» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, подання державного виконавця, зокрема, має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобовязань.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів подання та відповіді з адресно-довідкового бюро від 23.05.2017 року вбачається, що гр. ОСОБА_2 з 13.02.2017 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, з подання, державного виконавця вбачається відсутність належних доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням та не надано доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до державного виконавця.

Суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обовязку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини. Разом з цим, доказів щодо цього суду не надано. Копії виконавчих документів, докази відкриття по них виконавчого провадження не свідчать, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду та може виїхати за межі України, невиконавши вказане зобовязання. Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обовязків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення щодо тимчасового обмеження в правах, передбачених ст. 33 Конституції України, боржника ОСОБА_2.

Враховуючи вищевказані обставини і зважаючи на положення вказаних норм, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного, згідно зі ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: