Категорія 50Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Сала Т.Б. , Марчук В.С.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду від 04.04.2017 року ,-

В с т а н о в и л а :

08.09.2016 року ОСОБА_4К.(ОСОБА_5) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, про стягнення аліментів на її утримання протягом 3 років та утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею ,так як шлюб розірвано, вона в звязку з віком дитини позбавлена можливості працювати, а кошти на їх утримання відповідач не надає, здоровям, потребами та розвитком дитини не цікавиться. Враховуючи, що місце роботи і розмір доходу ОСОБА_5 їй невідомий , він є фізично здоровим чоловіком та не має інших дітей та утриманців, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. до досягнення ним повноліття та на її утримання в розмірі 800 грн. до досягнення сином віку 3 років.

Рішенням Вінницького міського суду від 04.04.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900 грн., щомісячно, починаючи з 08.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 300 грн. на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_6М трьох річного віку, починаючи з 08.09.2016 року по 08.09.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю . Зазначила, що суд при вирішенні справи невірно оцінив докази , не звернув увагу на те, що вона мешкає в чужій квартирі, оплачує комунальні послуги, дитина постійно хворіє і вона витрачає значні кошти на лікування. Також вказувала, що відповідач фізично здорова, працездатна людина, в центрі зайнятості як безробітній не зареєстрований, інших утриманців немає, та перебуває за межами України, що вбачається з його сторінок в соціальних мережах.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги ,колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10.06.2014 року у муніципальному окрузі Айя-Напа, району Фамагуста, республіки Кіпр сторони уклали шлюб, реєстраційний № 016109, який рішенням Вінницького міського суду від 24.10.2016 року розірвано.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 та її син ОСОБА_6, проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Позивачка на даний час не має власного заробітку, оскільки перебуває у декретній відпустці, відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина та дружини. Разом з тим, суд встановив ,що відповідач офіційно непрацевлаштований, та, як вбачається з пояснень позивачки і представника відповідача , ва пошуках виїхав за межі м. Вінниці.

Постановляючи рішення у справі, оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції підставно виходив з того, що як неповнолітній син ,так і ОСОБА_4, у звязку з доглядом за дитиною, потребують утримання та матеріальної допомоги, яку працездатний відповідач спроможний надавати , а тому з останнього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання до досягнення дитиною віку трьох років та утримання неповнолітнього сина до його повноліття.

ОСОБА_5 не працює, унаслідок чого з нього мають стягуватися аліменти у твердій грошовій сумі.

Врахувавши докази майнового становища сторін, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів ,що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини та ОСОБА_4 в розмірі 900 грн. та 300 грн. відповідно , оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема ,на дитину - у розмірі, що перевищує половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Посилання в апеляційній скарзі на ч. 3 ст. 195 СК України є безпідставним, оскільки дана норма встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), у випадку, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом тих обставин , що дитина постійно хворіє і позивачка витрачає на її лікування значні кошти, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі витрати охоплюються поняттям додаткових витрат, , викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) та відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України позивачка не позбавлена права заявляти окремий позов про участь батька у додаткових витратах на дитину, яка визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для розгляду справи щодо яких у сторін та інших осіб є спір.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 303 ЦПК України від час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Викладені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_4 про наявність у відповідача можливості у заявленому нею розмірі надавати утримання їй та дитині є не обґрунтованими, оскільки належних та допустимих доказів такої можливості відповідачка суду першої інстанції не надала і в матеріалах справи вони відсутні. Не надані належні докази такої можливості ,зокрема, наявності працевлаштування та доходу відповідача за кордоном , і суду апеляційної інстанції .

Відтак ,доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених доказах та вірно встановлених обставинах справи , ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 04.04.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Марчук В.С.

/підписи/

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: