У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 14 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника заявника Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Воробйової Т.М., Маляренка А.В., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у складі судді Петренко B.C. (одноособово) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із заявою, зазначивши в її обґрунтування, що 26 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ЗАТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк»; банк) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № SMME0007336, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 56 250 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на строк користування 60 місяців. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки № SME0007336/3. 30 вересня 2009 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_7 Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 994 867 гривень 14 копійок та судові витрати, у зв'язку з чим заявник просив суд видати виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення третейського суду. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_9, яка діє від імені ТОВ «Кредитні ініціативи», просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що рішення третейського суду постановлене у справі щодо проведення розрахунку за укладеним резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США. Встановивши, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами. Проте з такими висновками судів в повній мірі погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. За змістом ст. ст.1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом. Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи, рішення третейського суду, ухвалене про стягнення заборгованості за укладеним між резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США. Так, порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. Норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами. Разом з тим, згідно із ч.1 ст.389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (ч. 1 ст. 6 Закону доповнено п. 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), які в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону третейському суду не підвідомчі. Вказана правова позиція виклада у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року (справа № 6-2892цс16), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Встановивши відсутність підстав для видачі виконавчого листа, суд першої інстанції при цьому залишив поза увагою, що рішенням третейського суду стягнуто заборгованість у національні валюті - гривні та крім того, не врахував, що спір не підвідомчий третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди», у звязку з чим висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду як такого, що ухвалене у справі про стягнення заборгованості за укладеним між резидентами кредитним договором, предметом якого була іноземна валюта - долари США, є помилковим. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та помилково залишив ухвалу без змін. За таких обставин ухвали суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», задовольнити. Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович