УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онисимівна, Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - ПАТ «АКБ «Київ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «АКБ «Київ» зазначило, що 30 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Київ» (далі - АКБ «Київ»), правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Київ», та ОСОБА_5 було укладено договір про надання кредиту за № 66, відповідно до умов якого останній отримав кредит на загальну суму 4 536 тис. доларів США під 11,8 % річних до 29 травня 2012 року.

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди, згідно з якими вносилися зміни щодо розміру кредиту, валюти кредиту, порядку сплати відсотків, сплати комісійної винагороди, зміни номера рахунка для зарахування заборгованості.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором 31 травня 2008 року між АКБ «Київ» та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки майнових прав на трикімнатні квартири за АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором кредиту та додатковими угодами, станом на 17 березня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 2 576 110,03 доларів США, 4 633 541,69 євро та 17 906 098 грн 92 коп., що за офіційним курсом Національного банку України становило 104 401 871 грн 40 коп.

У зв'язку з наведеним, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаних вище квартир з прилюдних торгів, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», задовольнити за рахунок коштів отриманих від реалізації квартир, що належать ОСОБА_4, кредитні вимоги позивача.

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила суд: визнати недійсним договір іпотеки, укладений між нею та АКБ «Київ» 31 травня 2007 року; визнати недійсною заборону відчуження майнових прав на трикімнатні квартири АДРЕСА_1, яка була накладена 31 травня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЯкименкоВ.О. та зареєстрована в реєстрі за № № 71, 72; виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою майнових прав на вказані квартири; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону відчуження майнових прав на вказане нерухоме майно, які були внесені з 01 травня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстровані в реєстрі за № № 71, 72, та зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зняття заборони відчуження майнових прав, припинення іпотеки та зняття обтяження майнових прав на квартири.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 зазначала, що при укладенні договору іпотеки було порушено вимоги ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній станом на 01 жовтня 2007 року), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «АКБ «Київ» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним оспорюваний договір, укладений 31 травня 2007 року між ОСОБА_4 та АКБ «Київ».

Зобов'язано Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зняття заборони відчуження майнових прав, припинення іпотеки та зняття обтяження майнових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 133,06 кв. м., на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 128,20 кв. м., які належать ОСОБА_4, заборону на які було накладено 31 травня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., зареєстровано в реєстрі за № № 71, 72.

У задоволенні інших вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «АКБ «Київ».

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права, які є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, а саме: майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 133,06 кв. м.; майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 128,20 кв. м., які передані в іпотеку ПАТ «АКБ «Київ» за договором іпотеки від 31 травня 2007 року та належать на праві власності ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 66 у розмірі 2 576 110,03 доларів США, з яких: 1 121 850 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 779 445,42 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками, 6 165,56 доларів США - поточна заборгованість за відсотками, 409 475,25 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 259 173,80 доларів США - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмета іпотеки 3 762 144 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог і відмову в задоволенні зустрічного позову.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права, які є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, а саме:

- майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальна площа, що будується 133,06 кв. м.;

- майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальна площа, що будується 128,20 кв. м.,

які передані в іпотеку ПАТ «АКБ «Київ» за договором іпотеки від 31 травня 2007 року та належать на праві власності ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 66 від 30 травня 2007 року станом на 01 березня 2011 року в розмірі 1 691 917,11 доларів США, 3 017 835,66 Євро та 13 886 679 грн 59 коп., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета іпотеки - 3 762 144 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Київ» витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 5 773 грн 32 коп.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року і залишити в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, колегія судів апеляційного суду обґрунтовано керувалася нормами ст. ст. 256, 257, ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України та виходила з того, що останньою пропущено трирічний строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання недійсним іпотечного договору, про що було заявлено стороною у спорі. Інші вимоги останньої суд обґрунтовано визнав похідними.

Частково задовольняючи первісний позов ПАТ «АКБ «Київ» про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд виходив з неможливості односторонньої відмови від іпотечного зобов'язання, того, що обраний первісним позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає приписам ст. ст. 7, 11, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», умовам договірних зобов'язань між сторонами у справі та встановленим судами обставинам справи. При цьому, апеляційний суд звернув увагу на те, що розмір заборгованості є значно більшим ніж вартість переданого в іпотеку майна і дійшов обґрунтованих висновків, що в межах такої вартості іпотечного майна відповідальність має бути покладена на іпотекодавця.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про безпідставність зустрічного позову та часткову доведеність і обґрунтованість первісних позовних вимог, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

В.О.Кузнєцов

Г.І. Мостова