Справа № 500/382/17
Провадження № 2/500/1496/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий - суддя Швець В.М.,
при секретарі Борчану О.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення суми, -
Відповідач у судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку представника позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є абонентом позивача, мешкає в селі Комишівка Ізмаїльського району Одеської області, вулиця 28 Червня,97. Між ОСОБА_2 та обленерго укладений договір № 117/7185 про користування електричною енергією від 10 лютого 2011 року (а.с.8)
В судовому засіданні представником позивача був підтверджений факт порушення ОСОБА_2 правил користування електричною енергією. Окрім цього, факт порушення також підтверджується актом про порушення № 037066 від 3 грудня 2016 року, згідно якого ОСОБА_2 допустив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача без порушенням схеми обліку: змонтував відгалуження дротів навантаження від ввідного кабелю, запитуючого будинок, поза приладом обліку, в наслідок чого електрична енергія споживається, але приладом обліку не враховується (а.с.4,5). Також факт порушення з боку ОСОБА_2 підтверджується фотознімками та відеозаписом, зробленими під час перевірки (а.с.26).
Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку. Відповідно до п.53 цих правіл у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, на підставі якого комісією з розгляду актів приймається рішення, оформлене протоколом про визначення та нарахування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення. Такий розрахунок проводиться відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою №562 від 4 травня 2006 року Національної Комісії регулювання електроенергетики України (далі: методика).
Вирішуючи питання щодо розміру збитків суд виходить з наступного.
Згідно до позовних вимог та акту про порушення № 033050 від 14 лютого 2016 року, порушення з боку відповідача визначено як: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача без порушенням схеми обліку: монтаж відгалуження дротів навантаження від ввідного кабелю, запитуючого будинок, поза приладом обліку, в наслідок чого електрична енергія споживається, але приладом обліку не враховується». (а.с.2 зворотна сторона, а.с.4). Таке порушення передбачене п.п.4 п.3.1 методики. Згідно до п.п.«б» п.3.3 методики у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; за кількістю днів: із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.
Підстави стягнення з відповідача вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення позивач базує на нормах ст.1212 ЦК України, згідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно до ч.2 ст.1213 ЦК України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, то розглядаючи їх суд виходить з наступного.
Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми, що полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Між обленерго та ОСОБА_2 був укладений договір про користування електричною енергією від 10 лютого 2011 року (а.с.8). Відповідач ОСОБА_2 порушив зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію в сумі 481грн. 08коп., що підтверджено балансом абонента ОСОБА_2 (а.с.12,17-18). Тому відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість у вказаній сумі, а також три відсотка річних в сумі 4грн. 05коп. та збитки від інфляції в сумі 17грн. 18коп. згідно до розрахунку позивача (а.с.13). Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, відсотків річних та інфляційних збитків підлягають задоволенню повністю в межах позовних вимог.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується нормами ст.88 ЦПК України, і відносить до них витрати на оплату судового збору в сумі 1600грн., які відповідач повинен відшкодувати позивачу.
Керуючись Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної Комісії регулювання електроенергетики України №562 від 4 травня 2006 року, ст.ст.509,526,625,901,903,1212,1213 ЦК України, ст.ст.10,11,57-61,88,209,212-215,224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в інший частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: ОСОБА_3