Справа № 376/534/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/1964/17 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 4 14.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Воробей В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: Сквирська міська рада Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Київської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що у 2001 році він в порядку спадкування набув право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, відповідач же є власником квартири АДРЕСА_2

В порушення будівельних норм та правил, без належних дозволів відповідач під приводом перепланування протягом 2002 -2008 років провів ряд будівельних робіт, у своїй частині.

ОСОБА_3 також на межі земельних ділянок звів паркан висотою 2 м із хвильового суцільного промислового шиферу, який може нести загрозу життю та здоров'ю, оскільки являється канцерогенним, порушує інсоляцію земельної ділянки у зв'язку з чим земельна ділянка може являтись непридатною для використання.

В порушення санітарних норм відповідач на подвір'ї тримає пасіку, бджоли з якої неодноразово кусали ОСОБА_2 та членів його родини.

Відповідач створив неможливі умови для проживання у спільному житловому будинку. З підготовкою матеріалів до суду, ОСОБА_2 з метою збереження доказів з 2000 року був позбавлений можливості ремонтувати свою частину житлового будинку.

В результаті своєї господарської діяльності відповідач допустив ряд грубих порушень, що призвело до руйнації його 1/2 частини житлового будинку чим спричинив йому матеріальну шкоду 50 000 грн.

Вважає, що відповідач спричинив йому також моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50 000 грн.

Просив суд винести рішення про усунення перешкод в здійсненні його права користування 1/2 частиною житлового будинку за АДРЕСА_1 та земельними ділянками, які розташовані за даною адресою, зобов'язати відповідача ОСОБА_3 власника іншої 1/2 частини житлового будинку провести належну йому частину будинку в первісний за зовнішніми межами стан шляхом :

- знесення споруджених з порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм прибудов до будинку;

- знесення спорудженого з порушенням будівельних, протипожежних та санітарних норм мансардного (другого) поверху, проведення даху та водостоку в стан, який не буде сприяти руйнування його частини житлового будинку;

- перенесення каналізаційного вигребу на встановлену санітарними нормами відстань від його частини житлового будинку.

Просив зобов'язати відповідача ОСОБА_3:

- засипати погребище, яке знаходиться на належній йому на праві власності земельній ділянці, яка виключає просідання грунту та руйнацію стін його частини житлового будинку, а саме кухні;

- знести шиферну огорожу, яка розташована на його ділянці;

- перенести на встановлену санітарними нормами бджолину пасіку.

Стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн. та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані по АДРЕСА_1, інша 1/2 частина житлового будинку належить відповідачу ОСОБА_3

Згідно Єдиного класифікатора житлових будинків залежно від якості житла та наявного інженерного обладнання затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 215 від 30 вересня 1998 року будинок АДРЕСА_1 за своїми характеристиками відноситься до будинків із стінами полегшеної конструкції і термін служби яких складає 30-50 років.

Згідно технічного паспорту КП КОР «Білоцерківське бюро технічної інвентаризації від 21.08.2003 року фізичний знос житлового будинку за АДРЕСА_1

Згідно з правилами, закріпленими у Стандарті Міністерства з питань житлово-комунального господарства України СОУ ЖКГ 75.11-35077234.НННН:2009 "Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків", затвердженому наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 3 лютого 2009 року N 21 загальна характеристика технічного стану житлового будинку при зносі 61-80 % , а саме несучих конструктивних елементів є аварійним, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій.

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради депутатів від 13.01.2001 року ОСОБА_4 було надано дозвіл добудувати до належної йому на праві приватної власності 1/2 частини житлового будинку капітальну прибудову під житлову кімнату зовнішніми розмірами 3,80х5,0 м на закріпленій за ним земельній ділянці по АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради депутатів від 31.01.2003 року за померлим ОСОБА_5, як виняток було узаконено одноповерхову прибудову зовнішніми розмірами 4,5х10 м під приміщення житлової кімнати до власної ? частини житлового будинку на присадибній земельній ділянці по АДРЕСА_2, враховуючи позитивний висновок інституту Білоцерківцивільпроект» від 03.12.202 року № 290.

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради депутатів № 54 від 27.04.2007 року ОСОБА_3, як власнику 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 було дозволено її перепланування в існуючих зовнішніх межах згідно ескізної пропозиції, в 3-ох кімнатну квартиру житловою площею 42,0 кв.м. загальною площею 69,4 кв.м. на присадибній ділянці за вказаною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області за № 142 від 20.07.2011 року рішення від 27.04.2007 року було відмінено у зв'язку з тим, що цей пункт не відповідає доданій до рішення ескізній пропозиції, яка не оформлена в установленому законом порядку та зобов'язано ОСОБА_3 проведене перепланування та реконструкцію власної частини житлового будинку провести у відповідність до чинного законодавства.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №5549/ 1543/729/1643 від 21 січня 2016 року будівельні роботи, які фактично виконані в квартирі № 1, яка перебуває у власності ОСОБА_3, розташованої в двоквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 відносяться до будівельних робіт з реконструкції житлового будинку.

Роботи з реконструкції повинні проводитись відповідно до заздалегідь розробленої та затвердженої проектної документації, в якій крім іншого опрацьовується і визначається можливість часткового розбирання (демонтажу) несучих і огороджувальних конструкцій будинку, визначається безпечна послідовність їх виконання з урахуванням особливостей об'єкту та його технічного стану.

Відсутність (на дослідження не надана) розробленої та затвердженої документації з реконструкції квартири АДРЕСА_2 не відповідає вимогам п.4.1, п. 4.3, п.5.4, п.5.5, п.5.8, п.9.11 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт".

Виконання робіт з реконструкції квартири № 1 житлового будинку при відсутності розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації не відповідає вимогам п. 1.1, п. 1.2 ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», чинного на момент проведення робіт.

Фактичні розміри прибудови літ. «а» квартири №1, які за наданими матеріалами технічної інвентаризації від 16.10.2006 складають 4,55x5,10м, не відповідають розмірам, що зазначені у рішенні № 3 Виконавчого комітету Сквирської міської ради депутатів від 13.01.2000 і які повинні становити 3,80x5,00м.

Фактична відстань від прибудови літ. «а» квартири №1 до паркану, розташованого на межі між ділянками квартир №1 та №2, становить 1,95-2,47, що не відповідає відстані, яка погоджена та затверджена Відділом архітектури та будівництва районної держадміністрації м. Сквири і повинна становити 3,00 м.

Розташування прибудови літ. «а3» (за наданою схемою) квартири № 1, стіна якої розміщена біля паркану, встановленого на межі між ділянками квартир №1 та №2, а в найбільш широкому місці на відстані 0,53 м від паркану, не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відповідно до якого мінімальна відстань від стін будівель до межі повинна бути не менше 1 м.

Розташування господарської будівлі під літ. «Д» (за наданою схемою) квартири № 1 на відстані 0,57-0,74 від паркану, встановленого на межі між ділянками квартир №1 та №2 не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відповідно до якого мінімальна відстань під стін будівель до межі повинна бути не менше 1 м.

Потрапляння атмосферних опадів (дощових і талих вод) з поверхні карнизу та відмостки квартири № 1 на земельну ділянку квартири № 2, тобто відсутність необхідного організованого водовідведення з земельної ділянки квартири №1, не відповідає вимогам п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» згідно якого повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Відсутність на поверхні покрівлі реконструйованої квартири № 1, в тому числі новопобудованої прибудови літ. «а», заходів, які виключають утворення та падіння полою не відповідає вимогам п. 2.17 ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення"

Встановити за результатами обстеження який фактично рік побудови житлового будинку АДРЕСА_1 не можливо у зв'язку з відсутністю відповідної судово-експертної методики.

Відповідно до наданих на дослідження техпаспортів БТІ від 21.08.2003 року та від 16.10.2006 двоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до результатів обстеження та вимог «Єдиного класифікатора житлових будинків залежно від якості житла та наявного інженерного обладнання» житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до 6 (шостого) класу.

Фізичний знос житлового будинку АДРЕСА_1 становить:

- відповідно до даних техпаспорту БТІ від 21.08.2003 - 69%; відповідно до даних техпаспорту ІБТІ від 16.10.2006 - 60%;

Відповідно до п.5.3 та п.5.4. СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009."Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків"технічний стан конструктивних елементів житлового будинку АДРЕСА_1 характеризується як:

- згідно з даними техпаспорту БТІ від 21.08.2003 - ветхий, при якому, згідно з таблицею 1 вказаного нормативу стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий, виконання елементами будинку своїх функцій є обмеженим; згідно з даними техпаспорту БТІ від 16.10.2006 - незадовільний та наближений до ветхого, при якому, згідно з таблицею 1 СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009. "Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків", експлуатація об'єкта можлива лише при умові проведення їх ремонту.

Згідно результатів візуального обстеження можливо зазначити, що внутрішнє опорядження приміщень квартири № 2 та її конструктивні елементи знаходяться в незадовільному стані. Тобто експлуатація квартири можлива лише при умові проведення відповідних ремонтних робіт.

Вказати в якому технічному стані перебуває внутрішнє опорядження приміщень квартири № 1 та її конструктивні елементи не виявилось можливим у зв'язку з незабезпеченням доступу до приміщень даної квартири. Разом з тим, конструктивні елементи квартири №1, які візуально можливо було оглянути з зовні (збоку квартири №2 та вулиці), а також з урахуванням наявних матеріалів справи, перебувають у задовільному технічному стані.

За результатами виконання робіт з реконструкції квартири № 1 ОСОБА_3 змінилась первинна конструктивна схема будинку та його елементів, а також первинне об'ємно - планувальне рішення будинку, внаслідок чого несучі елементи будинку (стіни, перекриття, дах) втратили свою цілісність та відбулись зміни в їх роботі зі сприйняття та передачі навантажень, а також враховуючи наявність та характер пошкоджень в елементах квартири № 2 ОСОБА_2 можливо стверджувати, що роботи з реконструкції квартири № 1 негативно вплинули на технічний стан квартири № 2, зокрема на збільшення уже існуючих пошкоджень (у разі їх наявності до реконструкції квартири №1) та виникнення нових пошкоджень, в тому числі у вигляді тріщин в несучих елементах.

Але зважаючи на те, що в наданих матеріалах відсутні чіткі дані щодо технічного стану будинку до реконструкції, а також зважаючи на рік побудови будинку, його клас, конструктивні особливості та фактичний строк експлуатації, встановити наскільки саме роботи з реконструкції квартири № 1 погіршили технічний стан квартири № 2 не вбачається за можливе.

Такі висновки містяться і у висновку судової будівельно-технічної експертизи №13774/13-43 від 07.07.2014 року.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із не доведеності позивачем своїх вимог, ОСОБА_2 не довів тих обставин, що здійснення добудов спричинила руйнування частину будинку позивача.

З вказаним висновком погоджується і колегія виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не буда відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Згідно із ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництвом.

Право на подання відповідного позову згідно ст.376 ЦК України та ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»має інспекція державного архітектурно-будівельного контролю або орган місцевого самоврядування.

За позовом громадянина рішення про знесення самовільно зведеної будівлі може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод у інший спосіб.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Матеріали справи не містять приписів контролюючих органів про усунення порушень при реконструкції (будівництві) житлового будинку.

В порушення вимог ст.. 56 -60 ЦПК України позивач не надано достатніх та допустимих доказів того, що добудови проведені відповідачем та реконструкція житлового будинку спричиняє шкідливий вплив на фундамент, стіни частини будинку та дах, які належать йому на праві приватної власності.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що будинок було збудовано у 1917 році та було вичерпано строк його експлуатації і використання будинку за призначенням було можливе лише при проведені охоронних заходів, або повній заміні цих елементів.

Позивачем ремонт у належній йому 1/2частині житловому будинку не проводився з 2000-ох років.

Реконструкція будинку відповідачем (встановлення нової покрівлі, перестінка тощо) була вимушеною мірою та була направлена на збереження функцій житлового будинку.

Причиною незадовільного технічного стану 1/2 частини житлового будинку, яка належить ОСОБА_2 є фізичний знос будинку в результаті тривалої експлуатації та не виконання ОСОБА_6 як власником своїх обов'язків передбачених ст. 322 ЦК України та ст.ст. 10;151 ЖК України, згідно яких тягар по утриманню майна, лягає на власника

Разом з тим, суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволені вимог щодо стягнення матеріальної шкоди оскільки позивачем не надано доказів, що саме діями відповідача спричинено йому таку шкоду.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

Доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

Судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: