Дата документу 23.06.2017
Справа № 334/2293/17
Провадження № 2/334/2004/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, моральної шкоди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини зарплати,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, моральної шкоди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини зарплати.

При розгляді справи позивач уточнив позовні вимоги. Просила стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія», ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі, моральній шкоді, середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини зарплати

Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала в КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» на різних посадах.

22 березня 2016 року позивач була призначена виконуючої обовязки заступника комерційного директора, згідно з наказом №16 від 22 березня 2016 року.

З квітня 2016 року в порушення вимог ст. 115 КЗпП України відповідач не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в звязку із чим на лютий 2017 року утворилася заборгованість по зарплаті 45375,56 грн.

6 лютого 2017 року трудові відносини з відповідачем припинені на підставі наказу №6 від 6 лютого 2017 року за власним бажанням, в звязку із невиконанням власником законодавства про працю, тобто за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

На час звільнення КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» не сплатив зарплату.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по зарплаті в розмірі 13108,70 грн., суму вихідної допомоги в розмірі 11168,10 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 28851,39 грн., компенсацію втрати частини зарплати 2920,23 грн., судові витрати в сумі 640 гривень, зобовязати відповідачів розрахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини зарплати в день проведення розрахунку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву, просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо стягнення компенсації за невчасно виплачену зарплату, оскільки працівникам КТ «ЗЗВА» здійснюється нарахування компенсації втрати частини зарплати у звязку із порушенням строків виплати. Відповідач не погоджується із тим, що позивачем внаслідок невиплати зарплати було заподіяно моральну шкоду, оскільки у позові не зазначено в чому полягає моральна шкода. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та стягнення компенсації втрати частини зарплати.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з наказом №41 від 3.09.1997 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ЗАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», яке було перетворене у Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4 і Компанія», де позивач працювала на різних посадах.

6.02.2017 року позивачка була звільнена наказом №6 за власним бажанням в звязку із порушенням власником законодавства про працю згідно зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України.

На підприємстві виплата заробітної плати відбувалася з затримкою, і відповідно до довідки про заборгованість станом на 13.03.2017 р. заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період квітень 2016 року лютий 2017 року складає 45375,56 грн.

Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Суд встановлено, що мали місце трудові правовідносини між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія», тому обовязок провести розрахунок та виплати заборгованості із зароботіної плати має бути покладена на цього відповідача.

В той же час, ОСОБА_4, будучи засновником КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» не є учасником трудових правовідносин, то відповідно він є неналежним відповідачем і позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Відповідачем КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» 28 березня 2017 року сплачено частину заборгованості в розмірі 32266,86 грн.

Таким чином залишок заборгованості з заробітної плати складає 13108,70 грн.

Вказана сума заборгованості визнається сторонами та не оспорюється, тому підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія».

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до довідки про середній заробіток середньоденний заробіток за період грудень 2016 року січень 2017 року становить 310,23 грн.

Час затримки виплати розрахунку становить 93 днів.

Середній заробіток за затримку виплати розрахунку складає 310,23 грн. х 93 днів = 28851,39 грн.

Вказана сума визнається сторонами та не оспорюється, тому підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія».

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до а. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 8.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату №161 від 13 березня 2017 року в грудні 2016 року позивачу нараховану зарплату в розмірі 3545,43 грн., в січні 2017 року 3899,97 грн.

Середня зарплата складає (3545,43+3899,97)/2=3722,70 грн.

Сума вихідної допомоги складає суму 3722,70 грн. (середньомісячний заробіток) х 3 = 11168,10 грн.

Вказана сума визнається сторонами та не оспорюється, тому підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія».

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно зі ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, належної працівнику при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України має бути виплачена позивачу після утримання податку з доходів фізичних осіб i військового збору.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З аналізу позовних вимог вбачається, що позивачу завдано душевних страждань, оскільки невчасна виплата заробітної плати змусила його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відновлення нормальних життєвих звязків тощо.

Тому моральна шкода підлягає стягненню з КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія».

Розрахунок компенсації частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Порядок проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у звязку з порушенням строків її виплати».

Оскільки відповідачем КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» в судовому засіданні надано розрахунковий лист, що підтверджує нарахування позивачці відповідачем при розрахунку зарплати компенсації частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн., окрім того з відповідача КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія» має бути стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн., сплачені позивачем за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 10, 11, 60, 88, 212-213ЦПК України, ст. 44, 94, 115, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, ст.ст.1,21,24 Закону України «Про оплату праці», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури ОСОБА_4» і компанія», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, моральної шкоди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини зарплати частково задовольнити.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати в сумі 13108,70 грн. (тринадцять тисяч сто вісім гривень сімдесят копійок).

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 28851,39 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот пятдесят одна гривень тридцять девять копійок).

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) вихідну допомогу в сумі 11168,10 грн. (одинадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень десять копійок).

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. (пять тисяч гривень).

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у сумі 640,00 грн.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - ОСОБА_4 і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.М. Гнатюк