АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/874/2017 Єдиний унікальний номер справи: 654/3186/16-ц
Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Доповідач Приходько Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

ОСОБА_1

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» про стягнення поворотної фінансової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вобґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період з 20 листопада 2014 року по 24 липня 2015 року між ним та Державним підприємством «Дослідне господарство «Великі Клини» (Далі ДП ДГ «ОСОБА_1 клини») було укладено ряд договорів поворотної фінансової допомоги (позики), за умовами яких ОСОБА_3 надав підприємству поворотну фінансову допомогу на загальну суму 532167,00 грн. За умовами цих договорів відповідач зобовязався повернути позивачеві грошові кошти у повному обсязі у строки: до 01 серпня 2015 року, до 30 вересня 2015 року та до 01 листопада 2015 року включно. Посилаючись на те, що на теперішній час заборгованість за договорами про поворотну фінансову допомогу відповідачем не повернуто, позивач остаточно просив стягнути з ДП ДГ «Великі Клини» на його користь заборгованість за договорами про поворотну фінансову допомогу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та штрафні санкції (три проценти річних від простроченої суми), а саме суму основної заборгованості - 532167,00грн., штрафні санкції (три відсотки річних) 14969.57грн., інфляційні втрати - 3876.9грн. Також просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди за несвоєчасне виконання зобовязань за договорами 20000грн., а також понесені ним витрати на правову допомогу та оплату судового збору.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ДП ДГ «Великі Клини»на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 583013,47грн., що складається з: суми основної заборгованості - 532167,00грн., суми нарахованих штрафних санкцій за час прострочення - 14969,57грн., суми нарахованих інфляційних за час прострочення - 3876,90грн., суми завданої моральної шкоди - 20000,00грн., витрати на правову допомогу - 12000,00 грн. та витрати на сплату судового збору - 5830.13грн..

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 березня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ДП ДГ «Великі Клини»посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ДП ДГ «Великі Клини»ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, зазначили, що на їх думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав відповідачеві позику на загальну суму 532167.00грн, проте станом на 16 серпня 2016 року зобовязання за всіма договорами з боку відповідача в повному обсязі не виконано, у звязку із чим вимоги позивача про стягнення заборгованості з урахуванням процентів за користування грошовими коштами, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Проте вказаного висновку суд дійшов без повного зясування обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2014 - 2015 років між ОСОБА_2 та ДП ДГ «Велики Клини» укладалися договори поворотної фінансової допомоги, так:

- 20 листопада 2014 року укладений Договір №3б/33 про надання позички без відсотків, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязався надати відповідачу грошову суму в розмірі 30700грн., а ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалось у строк до 29 травня 2015 року повернути позикодавцю всю суму фактично отриманої ним позики у грошовому вигляді або майном у вигляді сільськогосподарських культур врожаю 2015 року (п.п.1.3, 4.1,5.1,5.2 Договору). При цьому за умовами договору позика вважається переданою позикодавцем користувачеві при її фактичному зараховані на поточний рахунок останнього (п.3.3 Договору). Відповідно до прибуткових касових ордерів №66 від 12.11.2010 та №76 від 21.11.2014 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в загальній сумі 17300грн.

- 12 грудня 2014 року укладений Договір №4/36 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 30000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 20 січня 2015 року укладений Договір № 1 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 8500грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 19 лютого 2015 року укладений Договір №2 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 9000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 12 березня 2015 року укладений Договір №3 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 30000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до звіту про дебетові і кредитні операції 17.03.2015 позивачем на розрахунковий рахунок підприємства перераховано 33000грн.

- 17 березня 2015 року укладений Договір №3 «а» про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 18000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №7 від 16.03.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 11000грн.

- 16 квітня 2015 року укладений Договір №5 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 30000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №12 від 17.04.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 10000грн.

- 24 квітня 2015 року укладений Договір №6 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 15000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до звіту про дебетові і кредитні операції 24.04.2015 позивачем на розрахунковий рахунок підприємства перераховано 14985грн.

- 30 квітня 2015 року укладений Договір №7 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 10000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткових касових ордерів №17 від 25.05.2015 та 19 від 29.05.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в загальній сумі 11000грн.

- 05 травня 2015 року укладений Договір № 7 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 10000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 15 травня 2015 року укладений Договір №8 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 11000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №15 від 15.05.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 11000грн.

- 18 травня 2015 року укладений Договір №9 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 19000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №15 від 15.05.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 19000грн.

- 21 травня 2015 року укладений Договір №10 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 21000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 серпня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №21 від 08.06.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 23285грн.

- 21 травня 2015 року укладений Договір №11 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 49000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 21 травня 2015 року укладений Договір №11 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 52000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №16 від 21.05. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 59000грн.

- 27 травня 2015 року укладений Договір №15-н про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 13219грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №22 від 10.06. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 13219грн.

- 05 червня 2015 року укладений Договір №12 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 10000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 30 вересня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №22 від 10.06. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 10000грн.

- 12 червня 2015 року укладений Договір №13 «а» про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 30000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 30 вересня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №22 від 10.06. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 31660грн.

- 12 червня 2015 року укладений Договір №13 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 14500грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 30 вересня 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №25 від 17.06. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 8017грн.

- 15 червня 2015 року укладений Договір № 14 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 20500грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 30 вересня 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 16 червня 2015 року укладений Договір №18 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 33248грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Відповідно до прибуткових касових ордерів №26 від 24.06. 2015 та №29 від 13 липня 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в загальній сумі 29288грн.

- 17 червня 2015 року укладений Договір №17 про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 60000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №23 від 17.06. 2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 65000грн.

- 17 червня 2015 року укладений Договір №17а про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 6000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Будь-яких доказів про передачу грошових коштів відповідачу за даним договором позивачем суду не надано.

- 17 червня 2015 року укладений Договір №17 «б» про поворотну фінансову допомогу, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязався надати позичальнику грошову суму у розмірі 1000грн., які ДП ДГ «Велики Клини» зобовязалося повернути в строк до 01 листопада 2015 року. Відповідно до прибуткового касового ордеру №28 від 02.07.2015 позивачем в касу підприємства внесені грошові кошти в сумі 1000грн.

Отже, всього за договорами про поворотну фінансову допомогу укладених між сторонами на загальну суму 532167.00грн. позивачем фактично передано ДП ДГ «Велики Клини» грошову суму у загальному розмірі 367754.00грн.

На виконання вимог ст. 10,60 ЦПК України, позивач не надав будь-яких доказів, на підтвердження передачі ДП ДГ «Велики Клини» грошових коштів на суму 164413.00грн (532167.00 - 367754.00 = 164413.00).

Під час розгляду справи доводи ОСОБА_2 щодо невиконання в повному обсязі відповідачем обовязку щодо повернення позики спростовані дослідженими судом доказами.

Порядок та форма повернення позики, в тому числі і шляхом передання позикодавцю сільськогосподарської продукції врожаю 2015 року, узгоджена сторонами під час укладення договорів. Вказана обставина визнана сторонами, та підтверджується, умовами Договору №3б/33 про надання позички без відсотків від 20 листопада 2014 року (п.п.1.3, 4.1,5.1,5.2 Договору), додатковими угодами до Договорів про поворотну фінансову допомогу №11 від 21 травня 2015, №15-н від 27 травня 2015 року, №18 від 16 червня 2015 року.

Відповідно до наданих суду видаткових накладних в період з липня по листопад 2015 року ДП ДГ «Велики Клини» видало ОСОБА_2 сільськогосподарської продукції на загальну суму 295134.88грн., а саме:

- озима пшениця на суму 41035.00грн. (вид. накладна № РН-0000004 від 17.07.2015);

- озима пшениця на суму 30000.00грн. (вид. накладна № РН-0000031 від 06.09.2015);

- насіння соняшника на суму 52311.00грн. (вид. накладна № РН-0000080 від 04.11.2015);

- насіння соняшника на суму 22816.50грн. (вид. накладна № РН-0000081 від 05.11.2015);

- насіння соняшника на суму 57637.50грн. (вид. накладна № РН-0000079 від 05.11.2015);

- насіння соняшника на суму 91334.88грн. (вид. накладна № РН-0000083 від 21.11.2015).

Доводи позивача та його представника про те, що вказана сільськогосподарська продукція була отримана ОСОБА_2 в рахунок погашення зобовязань за іншими договорами укладеними між ним та відповідачем не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Позивачем на підтвердження вказаних доводів не надано належних та допустимих доказів, а судом такі обставини не встановлені.

Надані позивачем видаткові накладні (№ РН-0000014 від 27.07.2015, № РН-0000015 від 27.07.2015, №РН-000013 від 24.07.2015, №-0000010 від 24.07.2015, №РН-0000012 від 24.07.2015, №РН-0000011 від 24.07.2015) на отримання озимої пшениці на загальну суму 224764.00грн. та Договори про надання позички без відсотків №1 від 13.102014, № 3 від 21.10.2014, №3 від 21.10.2014, №2 від 14.10.2014 за загальну суму 224976.00грн. доводів відповідача щодо часткового погашення заборгованості за спірними договорами не спростовують, а лише свідчать про виконання зобовязань ДП ДГ «Велики Клини» перед ОСОБА_2 за іншими договорами.

За таких обставин загальна сума заборгованості за зазначеними вище спірними договорами на час розгляду спору судом становить 72619.12грн. (367754.00 - 295134.88 = 72619.12).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин 1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, у звязку з не поверненням у строки встановлені договором відповідачем суми позики стягненню з ДП ДГ «Велики Клини» на користь позивача підлягає борг, який складається з суми неповерненої позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання та три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір не встановлено договором. Позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами з підстав визначених ст. 1048 ЦК України, позивачем не заявлялися.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу 72619.12грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи визначені спірними договорами строки виконання зобовязання відповідача та здійснені, відповідно до наданих видаткових накладних, часткове погашення боргових зобовязань ДП ДГ «Велики Клини» прострочив виконання зобовязань:

-в розмірі 17300.00грн за договором №3б/33 від 20.11.2014 на 48 днів з 30.05.2015 по 16.07.2015;

-в розмірі 9265.00грн. за договором №3 від 12.03.2015 на 34 днів з 02.08.2015 по 04.09.2015;

-в розмірі 11000.00грн. за договором №3а від 17.03.2015 на 34 днів 02.08.2015 по 04.09.2015;

-в розмірі 10000.00грн. за договором №5 від 16.04.2015 на 34 днів 02.08.2015 по 04.09.2015 та в розмірі 265.00грн. на 61 день з 05.09.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 14985.00грн. за договором №6 від 24.04.2015 на 95 днів 02.08.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 11000.00грн. за договором №7 від 30.04.2015 на 95 днів 02.08.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 11000.00грн. за договором №8 від 15.05.2015 на 95 днів 02.08.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 19000.00грн. за договором №9 від 18.05.2015 на 95 днів 02.08.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 23285.00грн. за договором №10 від 21.05.2015 на 95 днів 02.08.2015 по 04.11.2015;

-в розмірі 59000.00грн. за договором №11 від 21.05.2015 на 3 дні 02.11.2015 по 04.11.2015 та в розмірі 5770.00грн. на 16 днів з 05.11.2015 по 20.11.2016;

-в розмірі 13219.00грн.за договором №15-н від 27.05.2015 на 19 днів 02.11.2015 по 20.11.2015;

-в розмірі 10000.00грн. за договором №12 від 05.06.2015 на 51 днів 01.10.2015 по 20.11.2015;

-в розмірі 31660.00грн. за договором №13а від 12.06.2015 на 51 днів 01.10.2015 по 20.11.2015;

-в розмірі 8017.00грн. за договором №13від 12.06.2015 на 51 днів 01.10.2015 по 20.11.2015;

-в розмірі 22668.88грн. за договором №16 від 16.06.2015 на 19 днів 02.11.2015 по 20.11.2015 та 6619.00грн на 572 дні з 21.11.2015 по день ухвалення рішення;

-в розмірі 65000.00грн. за договором №17від 17.06.2015 на 591 дні 02.11.2015 по день ухвалення рішення;

-в розмірі 1000.00грн. за договором №17б від 17.06.2015 на 591 дні 02.11.2015 по день ухвалення рішення.

ОСОБА_6 обрахована сума боргу з урахуванням інфляції шляхом множення суми заборгованості за кожним договором на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення кожного платежу.

Відповідно до проведених розрахунків, які містяться в матеріалах справи щодо кожного договору, загальний розмір інфляційних витрат станом на день ухвалення рішення становить 21610.71грн., та три відсотки річних - 4576.71грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20000грн., суд першої інстанції, в супереч вимог ст. 215 ЦК України, в своєму рішення не зазначив мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувались дані вимоги та норма права на підставі якої задоволені ці вимоги.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просив відшкодувати, заподіяну йому відповідачем невиконанням договірних зобовязань, моральну шкоду.

Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобовязання. Згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже,відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Враховуючи, що відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязань щодо повернення позики прямо не передбачена законодавством, що регулює виниклі між сторонами правовідносини, а також, що умови про відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязань не прописані в договорах укладених між сторонами, правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у даному випадку відсутні.

З огляду на зазначене колегія суду вважає, що рішення суду, з підстав визначених ст. 309 ЦПК України, слід скасувати, ухваливши нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково стягнувши з ДП «Дослідне господарство «Великі Клини» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором повторної фінансової допомоги в сумі 72619,12грн., індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 21610,71грн. та три проценти від простроченої суми у розмірі 4576,71грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Зі змісту ст. 79 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як убачається з матеріалів справи правову допомогу позивачеві на підставі ордеру ПТ №058053 надавав адвокат ОСОБА_5, що також підтверджується угодою на представництво інтересів у цивільній справі від 30 червня 2016 року (а.с. 41-43). Витрати позивача на правову допомогу не підтверджені документально, так як в матеріалах справи відсутня квитанція чи інший належний платіжний документ про сплату, а відмітки в угоди на представництво інтересів у цивільній справі від 30 червня 2016 року про те, що ці суми були сплачені, а також розписка адвоката ОСОБА_7 про отримання від позивача 12500грн. не є належним фінансовим документом, що підтверджує сплату коштів адвокату, оскільки документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, повинні бути оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанцією до прибуткового касового ордеру, платіжним дорученням з відміткою банку або іншим банківським документом, касовим чеком, тощо). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу чи гонорару).

Крім того матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу у цивільній справі.

Враховуючи відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат колегія суддів вважає, що підстави для задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відсутні.

В силу вимог ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог з ДП ДГ «Великі Клини» на користь ОСОБА_2 підлягають понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 988,06грн.

Зважаючи на те, що судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги ДП ДГ «Велики Клини» у розмірі 6413.14грн до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, у звязку з частковим задоволення апеляційної скарги та ухваленням нового рішення суду про часткове задоволення позову, в силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір з сторін пропорційно до розміру задоволених вимог: з ДП ДГ «Великі Клини» - 1086,87грн., з ОСОБА_2 - 5326,27грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» задовольнити частково.

Заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором повторної фінансової допомоги в сумі 72619,12грн., індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 21610,71грн. та три проценти від простроченої суми у розмірі 4576,71грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» на користь ОСОБА_2 ОСОБА_6 витрати 988,06грн.

Стягнути на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги з Державного підприємства «Дослідне господарство «Великі Клини» у розмірі 1086, 87 грн., та з ОСОБА_2 у розмірі 5326,27 гривень на р/р: 0002, МФО - 852010; код ЄДРПОУ - 37959779; отримувач УДКСУ у місті Херсоні, банк ГУДКУ у Херсонській області, ККДБ 22030101 «ОСОБА_6 збір».

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_1