АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/801/17 Головуючий 1 інст. Шуліка Ю.В.
Справа № 646/6549/16-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області, про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним, скасування реєстрації та визнання права власності на частину автомобілю,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу № 6342 / 8 /317 від 01.04.2016 року, посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Харківській області недійсним; зобовязати Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області скасувати за ОСОБА_5 реєстрацію автомобілю ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за нею (позивачем) право власності на 1/2 частину даного автомобілю.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 24.07.2004 року по 21.03.2016 року, під час якого ними був придбаний автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2. Для купівлі вказаного автомобіля був оформлений кредит в ВАТ «КредитПромБанк», який був погашений у 2011 році під час сумісного проживання з відповідачем. Вказаний автомобіль було оформлено та зареєстровано на імя ОСОБА_3

Після розірвання шлюбу спірний автомобіль залишився у ОСОБА_3, яким 01.04.2016 року на підставі договору купівлі-продажу № 6342 / 8 /317 від 01.04.2016 року автомобіль був проданий матері ОСОБА_5 без її, ОСОБА_4, згоди, чим порушені її права як співвласника вказаного автомобіля.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на його недоведеність та необґрунтованість.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 6342 / 8 /317 від 01.04.2016 року автомобілю ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Харківській області.

Зобовязано Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області скасувати за ОСОБА_5 реєстрацію автомобілю ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину автомобілю ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 827 грн. 60 коп.

Вказане рішення було оскаржено ОСОБА_3, який посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначає, судом першої інстанції не встановлено факт укладення кредитного договору саме на купівлю спірного автомобіля як належну підставу для набуття права власності на вказаний автомобіль. Крім того, для сплати зазначеного кредитного договору за автомобіль він отримував грошові кошти від своєї матері ОСОБА_5, тому вважає, що спірний автомобіль не є обєктом спільної сумісної власності.

Вказує, що судом першої інстанції не було встановлено факт сумісного проживання з позивачем та наявність спільного бюджету під час укладення кредитного договору на придбання автомобілю.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що оцінка автомобіля була здійснена без огляду самого автомобіля зі слів представника позивача ОСОБА_6, тому вказаний висновок не встановлює фактичну вартість спірного автомобіля.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було здійснено без згоди співвласника ОСОБА_4, чим було порушено її права співвласника цього автомобілю.

Колегія суду не може в повному обсязі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 24.07.2004 року по 21.03.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу сторони придбали автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано на імя ОСОБА_3

З метою придбання вказаного автомобілю ОСОБА_3 07.08.2007 року був оформлений кредит, в забезпечення виконання кредитних зобовязаннь даний автомобіль передано під заставу. Згідно листа Державного відділення ХФ ПАТ «Кредитпромбанк» зазначене зобовязання за кредитним договором виконано.

01 квітня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6342/8/317 автомобіль ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був проданий ОСОБА_3 своїй матері ОСОБА_5

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість (ч. 1 ст. 31 ЦК України).

Оскільки спірний автомобіль має значну вартість, договір купівлі-продажу цього автомобіля виходить за межі дрібного побутового правочину.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем в суді апеляційної інстанції, ані письмової ані усної згоди на укладення вищевказаного правочину ОСОБА_4 не надавала, про його укладення дізналась випадково.

Виходячи з вищенаведеного, районний суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу № 6342/8/317 від 01.04.2016 року та визнання за нею права власності на 1/2 частину даного автомобілю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про недоведеність факту сумісного проживання з позивачем та наявність спільного бюджету під час укладення кредитного договору на автомобіль спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб від 02 лютого 2016 року, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року та рішенням Червонозаводського районного суду від 21.03.2016 року про розірвання шлюбу.

Саме по собі перебування сторін у шлюбі передбачає сумісне проживання та наявність у них спільного бюджету. Режиму окремого проживання між сторонами під час знаходження у шлюбі встановлено не було. Доказів на підтвердження окремого проживання з позивачем та відсутність спільного бюджету ОСОБА_3 до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний автомобіль не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки кошти за вказаним договором сплачувала мати відповідача ОСОБА_5, є необгрунтованими та спростовується матеріалами справи.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до. п. 24 вищевказаної постанови не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте під час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обовязковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою власністю кожного з них.

Оскільки кредитний договір на купівлю спірного автомобіля було укладено ОСОБА_3П під час перебування у шлюбі, вважається, що він діяв за згодою ОСОБА_4 Вказаний кредит було погашено під час перебування сторін у шлюбі, тобто за їх спільні кошти. Будь-яких доказів того, що погашення кредиту здійснювалось за рахунок особистих коштів ОСОБА_3, матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 не надано до суду доказів вартості спірного автомобіля, які б спростовували висновок про вартість автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1,наданий до суду ОСОБА_4

Будь-яких клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не надходило, незалежно від розяснень судовою колегією вимог ст.ст. 10,11, ч.1 ст. 143 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів марок і моделі, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника, а також правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкцій транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому законом порядку: …копія рішення суду, засвідчена в установленому законом порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили та подане до Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області як підстава для проведення реєстраційної дії, є обовязковим до виконання і не потребує додаткового зобовязання цього органу для вчинення реєстраційних дій в резолютивній частині рішення.

Крім того, Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області має процесуальний статус третьої особи (ст.ст. 34, 35 ЦПК України), тому на нього не може бути покладено виконання вимог, що можуть ставитись лише до відповідача у справі.

У звязку з наведеним, висновок районного суду про необхідність зобовязати Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області скасувати за ОСОБА_5 реєстрацію спірного автомобілю, є необґрунтованим та зробленим з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року в цій частині та відмови в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині вказане рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року змінити, скасувавши його в частині зобовязання Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області скасувати за ОСОБА_5 реєстрацію автомобіля ВАЗ 2112, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: