Справа №295/4794/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Слюсарчук Н.Ф.

за участі секретаря Давиденко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15.11.1996 року, від якого вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне подружнє життя в останні роки погіршилося через постійні сварки, що виникають тому, що кожен має різні погляди на життя, велення сімейного господарства. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить шлюб розірвати.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач та відповідач до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 15.11.1996 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 1770, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сімю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 60, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15.11.1996 року ОСОБА_4 реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за актовим записом № 1770 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Н.Ф. Слюсарчук