Номер провадження: 22-ц/785/2385/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 14 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 15 серпня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що на підставі договору №б/н від 10 березня 2011 року ОСОБА_3 отримав в кредит 1300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_3 кредитну заборгованість станом на 31 травня 2016 року в загальній сумі 20109,29 грн. та судові витрати (а.с.1-2, пояснення: а.с.63-71, 90-94).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності (а.с.53-54).

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом, за процентами, пеню, штраф, всього в загальній сумі 17369,82 грн., стягнуто судові витрати в сумі 1378,00 грн.(а.с.105-109).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов'язання (ч.2 ст.509 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір №б/н від 10 березня 2011 року, за яким надано кредит в розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ОСОБА_3 та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5-32).

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлені вимоги обгрунтовує тим, що договір №б/н від 10 березня 2011 року в силу положень частини 1 статті 634 ЦК України є договором приєднання, де ОСОБА_3 приєдналася до запропонованого ПАТ КБ «ПриватБанк» договору, підписавши заяву від 10 березня 2011 року.

ОСОБА_3 як клієнт ПАТ КБ «ПриватБанк», отримав картки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, термін дії останньої картки до останнього дня 08.2016 року. Отримання карток підтверджено також і фотознімками клієнта банку, який тримає в руках картку (а.с.97, 99, 100).

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік); картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно розрахунку за договором №б/н від 10 березня 2011 року кредитна заборгованість станом на 31 травня 2016 року визначена рівною в сумі 20109,29 грн., з них заборгованість за кредитом в сумі 1187,18 грн., заборгованість за процентами в сумі 14148,33 грн., пеня в сумі 3340,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 933,78 грн. (а.с.3-4, 80-83, 94-99).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду в межах строку позовної давності та, відповідно, захисту порушеного права шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором №б/н від 10 березня 2011 року частково, а саме в загальній сумі 17369,82 грн., де 1187,18 заборгованість за кредитом, 13879,31 грн. заборгованість за процентами, 1000,00 грн. пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 803,33 грн. штраф (процентна складова).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

ОСОБА_3 як клієнт ПАТ КБ «ПриватБанк», отримав дві картки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, термін дії останньої картки до останнього дня 08.2016 року. З виписки по особовому рахунку картки НОМЕР_3 вбачається сума кредитного ліміту 1190,00 грн. та інформація щодо руху грошових коштів (зняття готівки в терміналі, списання процентів за користування кредитним лімітом, поповнення картки в терміналі самообслуговування тощо), згідно якої останнє поповнення картки готівкою в терміналі самообслуговування було здійснено ОСОБА_3 16 листопада 2013 року.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року в справі №6-14цс14, яка у відповідності до вимог статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно визначився з тим, що початок позовної давності для вимог щодо повернення кредиту починається зі спливом останнього дня дії картки, а оскільки термін дії картки до останнього дня 08.2016 року, то звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду 15 серпня 2016 року згідно реєстру №8829975 відправлень поштою до суду (реєстрація в суді 23 серпня 2016 року) є зверненням в межах визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності. Суд присудив до стягнення заборгованість за кредитом в заявленій сумі 1187,18 грн., оскільки для цієї вимоги строк позовної давності не сплив; присудив до стягнення заборгованість за процентами з огляду на щомісячні платежі погашення кредиту в межах передбаченого статтею 257 ЦК України загального строку позовної давності тривалістю у три роки, а саме за період з 30 серпня 2013 року по 31 травня 2016 року, та визначив до стягнення 13879,31 грн.; присудив до стягнення пеню в межах передбаченої частиною 2 статті 258 ЦК України спеціальної позовної давності тривалістю в один рік, а саме за період з 31 серпня 2015 року по 31 травня 2016 року, та зазначив до стягнення 1000,00 грн.; присудив до стягнення штраф (фіксовану частину), який не залежить в строку позовної давності, та зменшив розмір штрафу (процентна складова) з огляду на зміну присудженої до стягнення заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції врахував правові позиції Верховного Суду України щодо цієї категорії справ, правильно визначився з початком спливу строку позовної давності та, відповідно, періодами, за який підлягає стягненню в межах строку позовної давності (загальної для кредиту та процентів, спеціальної для неустойки).

Суд першої інстанції дав належну оцінку безпідставності доводів ОСОБА_3 щодо недодержання письмової форми укладення кредитного договору. В даному випадку договір №б/н від 10 березня 2011 року є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 14 грудня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков