Єдиний унікальний номер: 378/1108/16-ц
Провадження № 2/378/16/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" червня 2017 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М. ,

при секретарі: Карабань З.І.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Ставищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що з січня 2005 року вона проживала разом з відповідачем однією сім'єю у м. Києві. Офіційно шлюб вони не укладали. Від спільного проживання 14 грудня 2005 року у них народилася дочка ОСОБА_3, актовий запис про її народження вчинено 27 грудня 2005 року у виконкомі Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області. Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за її прізвищем «Романченко», а ім'я та по батькові дитини записано за її вказівкою «Ігор Володимирович» (ч. 1 ст. 135 СК України). Після народження дитини вони разом з відповідачем виховували дочку, піклувалися про неї, проживали разом однією сім'єю. В червні 2007 року посварилися, вона забрала дитину і виїхала за місцем проживання своїх батьків. На даний час дочка проживає разом з нею (позивачкою) і знаходиться на її утриманні. Протягом більше 9-х років відповідач не приймає участі у вихованні своєї дитини та матеріальному її забезпеченні. Відповідач є працездатним, проте місце своєї роботи не повідомляє.

Позивач просить визнати ОСОБА_2 батьком неповнолітньої ОСОБА_3, зобов'язати Ставищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису №18 про народження дитини ОСОБА_3 у Книзі реєстрації народжень, вказавши в ньому батьком дитини ОСОБА_2, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі ? частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві, допитана в якості свідка суду показала, що вони з відповідачем з січня 2005 року проживали разом однією сім'єю у м. Києві. Офіційно шлюб вони не укладали. Від спільного проживання 14 грудня 2005 року у них народилася дочка ОСОБА_3 Відповідач визнавав дочку. Проте, запис про батька дитини вчинено з її слів. В червні 2007 року після сварки вона забрала дитину і виїхала до своїх батьків в с. Розкішна, де і проживає з дочкою по даний час. Відповідач не приймає участі в утриманні дочки.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив (а. с. 25, 71, 118).

В судове засідання представник третьої особи Ставищенського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області не прибув, до суду вказаний відділ подав заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просять розглядати у відсутність їх представника (а. с. 44, 68).

Суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в звязку з чим відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, хх покази як свідка та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копій свідоцтва про народження (а.с. 4), витягу з державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 5) довідок Розкішнянської сільської ради № 2245, № 2246, № 2247 від 25.11.2016 року (а.с. 6-8), показів допитаної в якості свідка позивача встановлено, що ОСОБА_3 народилася 14 грудня 2005 року, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем «Романченко», а ім'я та по батькові дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України «Ігор Володимирович»; матірю дитини є позивачка ОСОБА_1. Позивачка в шлюбі не перебувала та на даний час не перебуває. Дитина ОСОБА_3 проживає з матірю в с. Розкішна Ставищенського району Київської області, перебуває на її утриманні.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 3 січня 2017 року по даній справі за письмовим клопотанням позивача було призначено судово-медичну експертизу методом геномної дактилоскопії, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення експертизи поставлено питання чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3, і яка вірогідність цього, спростування чи підтвердження; зобовязано останнього та ОСОБА_1 разом з неповнолітньою ОСОБА_3 прибути для проведення експертизи в вищевказане бюро (а.с. 39).

Вищевказаною ухвалою (а.с. 39) сторонам розяснено наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст. 146 ЦПК України, згідно якої у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Дану ухвалу суду про призначення зазначеної експертизи з повідомленням суду (а. с. 42) відповідач отримав 5 січня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 45).

Відповідно до копії електронного повідомлення від 23.01.2017 року (а.с. 49), повідомлень Ставищенського районного суду (а.с. 50, 51), рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 52, 53) проведення вищезазначеної судово-медичної експертизи було призначено на 03.03.2017 року на 11:30 годину, про що сторони (в тому числі і відповідача) було повідомлено у встановленому порядку.

Проте, відповідач на вищевказану дату на відбір зразків крові не зявився, суд чи експерта не повідомив про причини своєї неявки, в звязку з чим проведення експертизи було перенесено на 20.04.2017 року на 11:00 годину, про що у встановленому порядку повідомлено сторони. ОСОБА_2 повторно не прибув на відбір зразків крові. Вказане підтверджується копією електронного повідомлення від 09.03.2017 року (а.с. 55), повідомленнями суду (а.с. 56, 57), рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 58, 59).

Відповідно до повідомлення Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз № 11/671 від 24.04.2017 року вищевказану експертизу не було проведено через неявку ОСОБА_2 на відбір зразків крові (а.с. 60).

Для забезпечення відбору зразків крові для проведення вищевказаної експертизи на підставі ст. 146 ЦПК України 18 травня 2017 року судом було винесено ухвалу про застосування до ОСОБА_2 примусового приводу до вищевказаного бюро на 07.06.2017 року на 10:00 годину (а.с. 75).

Згідно рапортів ДОП Подільського УП ГУНП України в м. Києві (а.с. 98, 106) ухвала суду про примусовий привід відповідача не виконана через відсутність останнього за місцем проживання.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач неодноразово свідомо, розуміючи наслідки дій по ухиленню від виконанню ухвали суду про призначення судово-медичної експертизи методом геномної дактилоскопії не з'явився на відбір зразків крові для проведення даної експертизи, у зв'язку з чим вона проведена не була.

Згідно статті 7 Конвенції про права дитини з моменту народження дитина має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Як роз'яснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі, коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Положенням ст. 125, ч. 2 ст. 128 СК України визначено, що походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, від батька визначається в тому числі за заявою матері та батька дитини і за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, однією з підстав для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначається судом, але розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин у відповідності з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що відповідач ухилився від проведення вищевказаної судово-медичної експертизи, а без надання ним зразків крові експертизу провести було неможливо, суд визнає факт, для зясування якого вона була призначена, тобто факт його батьківства відносно дитини ОСОБА_3, та оскільки він добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є особою працездатного віку, - з нього слід стягнути на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 аліменти у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Ставищенський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області слід зобов"язати внести зміни до актового запису про народження дитини стосовно її батька, залишивши прізвище дитини „Романченко.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 гривню 20 копійок (по вимозі про визнання батьківства) та до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок (по вимозі про стягнення аліментів).

Керуючись ст. ст. 125, 126, 128, 134, 141, 180, 181 ч. 3, 182, 183, 191 ч. 1 СК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169 ч. 4, 209, 213-215, 225, 367 п. 1 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов'язати Ставищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису № 18 про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, складений 27 грудня 2005 року виконавчим комітетом Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області у Книзі реєстрації народжень, вказавши в ньому батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши прізвище дитини „Романченко.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 1 грудня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі відсутності позивача у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до Ставищенського районного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення в повному обсязі виготовлено 27 червня 2017 року.

Суддя Н. М. Марущак