Справа № 522/6119/17
Провадження № 2/522/6794/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді: Бойчука А.Ю.,

при секретарі: Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третіх осіб: Одеська Універсальна Біржа «Витязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним.-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. При цьому посилаються на те, що 13.04.1999 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 був укладений договір №99-542 Ц купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був зареєстрований Одеською Універсальною Біржею «Витязь». 10.05.1999 року право власності на дану квартиру зареєстроване позивачем в Одеському МБТІ (за №1339). Фактично договір відбувся, але не був посвідчений нотаріально. Усі істотні умови договору сторонами були виконані, продавець отримав кошти та з'їхав, а позивач зробив державну реєстрацію, користується даною квартирою, та сплачує комунальні платежі на житло. Внаслідок невизнання Договору купівлі-продажу нотаріальною конторою покупець не може розпорядитися належною йому квартирою, що порушує надане йому як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської універсальної Біржі «Витязь» у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.04.1999 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 був укладений договір №99-542 Ц купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був зареєстрований Одеською Універсальною Біржею «Витязь». 10.05.1999 року право власності на дану квартиру зареєстроване позивачем в Одеському МБТІ (за №1339).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Обов'язковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на момент укладення договору.

Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Частина 2 ст. 174 ЦПК України передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Враховуючи, що відповідачі позов визнали, таке визнання є безумовним і не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд керуючись роз'ясненнями абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування та дослідження інших обставин справи.

Оскільки, спір у відношенні визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним відсутній, суд вважає можливим винести рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,223,294 ЦПК України, ст. 47, ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір №99-542 Ц від 13.04.1999 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, зареєстрований на Одеської Універсальної Біржі «Витязь».

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Ю. Бойчук