Справа № 755/504/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому з просить зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3, встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, побачення з дитиною кожної неділі з 14.00 год. до 18.00 год. і необмежене спілкування засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Вимоги мотивує тим, що з ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року, який за ініціативою відповідача був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 травня 2016 року.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з відповідачем за адресою АДРЕСА_1.

З моменту розлучення з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина, відвідуванні дитини, створюються штучні перешкоди в цьому зі сторони ОСОБА_2 Всі намагання врегулювати спір мирним шляхом призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином. Кожного дня ситуація загострюється, відповідач поводиться неадекватно, постійно йому погрожує, влаштовує лайки та бійки, підбурює невідомих осіб, які при спробах побачитися з сином застосовують до нього грубу фізичну силу.

Всі ці дії відповідач проводить в присутності дитини, яка є інвалідом з дитинства і за специфікою діагнозу потребує спокою та уваги. Така поведінка негативно впливає на стан здоров'я сина і всі позитивні зміни у його здоров'ї, які досягнуті завдяки лікуванню сходять нанівець, що викликає його стурбованість, як батька.

Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення.

Він працює, займає керуючі посади на двох підприємствах, має позитивні характеристики на роботі, отримує стабільну заробітну плату, є активним громадським діячем, також має добрі дружні стосунки з сусідами за місцем свого проживання, аліменти на утримання дитини сплачує добровільно на постійній основі, перераховуючи грошові кошти поштовими переказами та на картковий рахунок відповідача.

Він також приймає участь у витратах на лікування сина, який за станом здоров'я потребує специфічного лікування, щоліта проводиться певний курс лікування та реабілітації у м. Одеса, який оплачується за його рахунок, винаймається житло, проводиться оплата дельфінарію та інших процедур.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позов та викладені у ньому обставини.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов визнав частково, а саме у частині заявлених вимог щодо встановлення способу участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною, у решті вимог просив відмовити, посилаючись на те, що відповідач жодним чином не перешкоджала позивачу зуcтрічатися з сином, питання щодо лікування дитини сторонами вирішуються спільно.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Дрига Н.І. в судовому засіданні підтримала наданий суду складений органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв'язання спору, пояснила, що дитина сторін по справі дуже доглянута, їй створені прекрасні умови для проживання, надзвичайно прив'язана до матері, яка має велику відповідальність за сина та з розумінням відноситься до питання участі позивача у вихованні дитини, відповідач хоче, щоб ОСОБА_1 зустрічався з сином; батьками хлопчика досягнуто великих позитивних результатів у лікуванні ОСОБА_3, який інвалід з дитинства, має ряд складних захворювань, аутист.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.02.2011 року та є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 9).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2016 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7, 8).

Відповідно висновку Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.04.2017 року № 109/03/40-2956 рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 12.04.2017 року визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в присутності матері щонеділі з 14.00 до 18.00 год. (а.с. 55-57).

Сторони проживають за різними адресами, дитина мешкає з матір'ю.

Згідно положень ч. ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Підстави та порядок судового вирішення спору про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, визначено ст. 159 СК України.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надані довідки з місця роботи, а саме: відповідно довідки від 08.11.2016 року № 27/11 ОСОБА_1 працює у ТОВ «Перша українська газова нафтова компанія» з 24.01.2013 року за сумісництвом та займає посаду заступника директора з юридичних питань (а.с. 10) та відповідно довідки від 08.11.2016 року № 154 позивач працює у ТОВ «МГ Трейдінг Груп» з 12.12.2014 року на посаді директора (а.с. 11).

За місцем роботи у ТОВ «Перша українська газова нафтова компанія» та місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 з 2014 рік по 2016 рік позивач характеризується позитивно (а.с. 12, 13).

ОСОБА_1 надані квитанції із зазначенням перерахування коштів та аліментів ОСОБА_2 (а.с. 14-16).

Також позивачем надана копія заяви від 21.06.2016 року, що подавалася ним до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з проханням розпочати досудове розслідування з підстав вчинення правопорушення у діях ОСОБА_2 відносно нього щодо погроз та застосування фізичної розправи (а.с. 17-20).

Проте до вказаної заяви про кримінальне правопорушення суд відноситься критично, оскільки викладені у ній факти зазначені самим позивачем, при цьому рішення за результатами розгляду заяви стосовно з'ясування вини відповідача не приймалося.

Згідно положень ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник відповідача не визнає обставин та заперечує у частині заявлених вимог щодо чинення перешкод ОСОБА_2 позивачу у спілкуванні з дитиною.

Крім того, у вищевказаному висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.04.2017 року зазначено про те, що ОСОБА_8 не заперечує батькові приймати участь у вихованні, розвитку дитини, її підтримці. (а.с. 56).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, позивачем не надано будь яких належних та допустимих доказів, що підтверджують неправомірні дії відповідача, що пов'язані зі створенням перешкод у спілкуванні батька з малолітньою донькою, у зв'язку з чим вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Однак, суд враховує, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчать його особисте звернення до суду за встановленням вказаного порядку за захистом його права.

Крім того, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення.

Судом встановлено, що між сторонами після розірвання шлюбу виникали конфлікти і непорозуміння, стосунки були неприязними та носили особистий характер, у зв'язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Судом не встановлено обставин, які б давали підстави заборонити позивачу бачитись та виховувати дитину, у зв'язку з негативним впливом позивача на розвиток малолітньої дитини. Позивач турбується за здоров'я, розвиток сина, надає позивачу матеріальну допомогу. ОСОБА_3 має ряд тяжких захворювань, потребує постійного лікування, догляду, тому при відповідному батьківському відношенні до своєї дитини, інтересом батька до життя і потреб сина, такі зустрічі будуть вкрай необхідні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні сина, а спілкування між батьком та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, так як це не вбачається із матеріалів справи, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, стану здоров'я та поведінки батьків, між якими останнім часом виникло порозуміння, а також психічний та фізичний стан малолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1, як спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, періодичні побачення з дитиною кожної неділі з 14.00 години до 18.00 години в присутності матері дитини. Зазначені часи періодичних зустрічей позивача з дитиною відповідають заявленим вимогам та прийнятому з цього питання вищезазначеному рішенню Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, яке є чинним та сторонами у встановленому порядку не оскаржувалось.

Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином у формі необмеженого спілкування засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, оскільки, як пояснив суду представник відповідача, за віком та станом здоров'я дитина сторін по справі не може вільно спілкуватися вказаними засобами зв'язку.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у межах задоволених вимог у розмірі 551,20 грн. та на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 18, 141, 151, 155, 157-159 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, періодичні побачення з сином кожної неділі з 14.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_2.

У решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя