АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/6780/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

06 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Позивач ОСОБА_3 набула права власності на квартиру на підставі договору дарування, який уклала з ОСОБА_2 28 лютого 2014 року. Договір дарування передбачає право сервітуту дарувальника ОСОБА_2 на користування квартирою. На даний час визначений договором сервітут є чинним. Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_3, представник третьої особи не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі договору дарування від 28 лютого 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є., реєстровий номер 243, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 4-5).

Рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 11 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 6).

Згідно довідки форми №3 від 21 серпня 2015 року у квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_3 з 2014 року, відповідач - ОСОБА_2 - з 2006 року, та їх діти: доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - з 2014 року (а. с. 7).

28 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст. 405 ЦК України. Посилалася на те, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 виїхав та з березня 2014 року не користується вказаною квартирою, не бере участі в її утриманні. На підтвердження зазначених обставин позивачка надала акт від 21 серпня 2015 року, складений сусідами та майстрами дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції помилковим та таким, що підлгає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відсутній в квартирі з березня 2014 року.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що в договорі дарування від 28 лютого 2014 року, за яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, сторонами було встановлено сервітут, який полягає в наданні дарувальнику права безоплатно та безстроково користуватися дарунком (п. 12).

Пунктом 15 договору визначено, що встановлений за цим договором сервітут припиняється , зокрема, у разі його невикористання протягом трьох років підряд.

На час розгляду справи встановлений договором дарування від 28 лютого 2014 року сервітут був чинним. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 267,96 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 267,96 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді