АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/7253/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_5, Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, вселення та скасування державної реєстрації права власності,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_5, Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, вселення та скасування державної реєстрації права власності задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

Встановлено факт того, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2437.

Витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ј частину квартири АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2795,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2795,56 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду в частині вирішення вимог ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, та вселення а ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, судом не визначено розмір частки померлого ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності подружжя, а тому у суду не було достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на 1/4 частину квартири, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна та вселення до квартири. Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 вересня 2015 року, суд не звернув уваги на те, що позивачем не заявлено вимог до ОСОБА_9, який набувачем майна за договором. Звертає увагу на те, що підставою для звернення позивача до суду є відмова державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відмінностями у написанні прізвища, імені та по-батькові спадкодавця у різних документах. Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не порушували прав ОСОБА_4 на спадкування на час звернення з позовом до суду.

В апеляційній інстанції представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання треті особи ОСОБА_5, представники Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Служби у справаї дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2014 року (а. с. 20, 21, т. 1).

Позивач ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_6 та перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 1983 року (а. с. 117,т. 1).

31 березня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 була придбана квартиру АДРЕСА_1 в Печерському районі міста Києва, договір купівлі-продажу, посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою (запис № 7у-483).

ОСОБА_6 з 02 вересня 2003 року до дня смерті був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1(а. с. 22, т. 1).

04 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 На підставі поданої позивачем заяви державним нотаріусом було заведено спадкову справу щодо майна померлого №678/2014 (а. с. 106, т. 1).

З заявою до Шостої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після ОСОБА_6 13 листопада 2014 року звернулася і його дружина ОСОБА_2 (а. с. 115, т. 1).

25 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Шостої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на частку квартири АДРЕСА_1, яка була набута ОСОБА_6 та ОСОБА_2

25 червня 2015 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, у зв'язку із тим, що нотаріусу не надано документів, що є доказами родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а також правовстановлюючих документів на спадкове майно.

29 вересня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 продала спірну квартиру ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. за реєстровим № 2437 (а. с. 80-83, т.2).

01 жовтня 2015 року ОСОБА_5 подарував спірну квартиру відповідачу ОСОБА_3 за договором дарування квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. за реєстровим № 2453 (а. с. 69-71, т.2).

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень та доповнень, визначивши відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, просив встановити факт того, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою; встановити факт того, що він є сином ОСОБА_6, визнати за ним право власності в порядку спадкування на ј частину квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9, скасувати державну реєстрацію права власності на ј частину квартири за ОСОБА_3; витребувати з володіння ОСОБА_3 на його користь ј частину квартири та вселити його до квартири.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 Суд встановив факт, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою; що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6; визнав за ОСОБА_4 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування; визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9, витребував з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ј частину квартири та вселив ОСОБА_4 до вказаної квартири.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_4 про встановлення факту, що позивач є сином померлого спадкодавця ОСОБА_6, визнання за ОСОБА_4 права власності на майно в порядку спадкування за законом, витребування частини майна з чужого незаконного володіння та вселення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 з 14 травня 1983 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 (а. с. 117,т. 1).

31 березня 1997 року відповідачка ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала на своє ім'я квартиру АДРЕСА_1 в Печерському районі міста Києва.

Статтею 22 КпШС, який був чинний на час укладення вказаного договору, визначено, що нажите подружжям за час шлюбу майно є його спільною сумісною власністю.

Роздільним майном подружжя було визначено майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), за винятком коштовностей та предметів розкоші (ст. 24 КпШС).

Виходячи з вказаних норм, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що придбана за час шлюбу квартира АДРЕСА_1 була спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Виходячи із засад рівності часток подружжя у спільному майні, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на Ѕ частку квартири.

ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, що є підставою для виникнення у нього права на частку в спадщині. Відповідачка ОСОБА_2, будучи обізнаною про те, що ОСОБА_4 прийняв спадщину, не надала правовстановлюючих документів нотаріусу для оформлення спадщини та здійснила відчуження квартири іншій особі. Визначивши частку померлого ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на 1/4 частку квартири, витребування її з володіння останнього набувача ОСОБА_3 та вселення.

Посилання апелянта на те, що судом не було визначено частки померлого ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності подружжя є безпідставними. Оскаржуючи рішення, відповідачі не оспорювали правильність визначення судом частки померлого у спільному майні.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що підставою для звернення ОСОБА_4 з позовом до суду є лише неможливість безспірного встановлення факту його родинних з спадкодавцем. Підставою для відмови нотаріусом у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину визначено також відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Факт ненадання нотаріусу ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, а також подальше відчуження квартири третій особі не заперечується відповідачами.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної інстанції про неправильне вирішення судом позовних вимог ОСОБА_4 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідачами за такими позовами мають бути інші сторони оспорюваного правочину, а якщо правочин пов'язаний із переходом права власності на майно - особи, які набули право власності на підставі такого правочину.

ОСОБА_4 вимог до ОСОБА_9, який є стороною оспорюваного правочину, не заявляв. ОСОБА_9 у спорі визначений позивачем як третя особа .

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 вересня 2015 року. Помилкове рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Також колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_4 по встановлення факту, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою. Вказаний факт не має юридичного значення з огляду на підстави відмови нотаріуса у видачі правовстановлюючого документу на спадкове майно. Фактом, який потребував встановленню та правильно встановлений рішенням суду є лише те, що ОСОБА_4 є сином померлого спадкодавця ОСОБА_6 Виходячи з положень ч.3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у вказаній частині.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, а також про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_9 В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року скасувати та постановити нове в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, та про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення факту, що ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 29 вересня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді