АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Невідомої Т.О., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Зазначала, що з січня 2007 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини, а її доходів недостатньо для її належного та достатнього забезпечення, просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 у розмірі 7 500,00 грн., а також стягнути додаткові витрати на її користь на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття; відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу 4 409,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2016 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.04.2016 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.04.2016 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу по аліментам за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Справа №761/16371/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6524/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 500,00 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції визначаючи розмір додаткових витрат на дитину не урахував що обов'язок утримання дитини покладається на обох батьків, та що додаткові витрати на дитину відповідно до ст. 185 СК України присуджуються за наявності у одного із батьків дитини з яким проживає дитина додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку наявних у дитини здібностей, талантів, а також у зв'язку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецепти лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх послуг. Наявність таких витрат позивачка не довела, а тому суд безпідставно задовольнив її позовні вимоги у цій частині.

Крім того суд не звернув увагу на те, що позивач разом із сином проживає на тимчасово непідконтрольній українській владі території в м. Харцизьк Донецької області, дитина в школу та інші гуртки на території України не ходить, а сама позивачка не бажає повертатися на територію підконтрольну українській владі, і за таких обставин взагалі неможливо перевірити цільове використання нею коштів, які він сплачує на дитину.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник не зЧявилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно за останніми відомими суду їх адресами реєстрації. Представнику позивачки судова повістка вручена 06.06.2017 р., про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2007 р. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину ОСОБА_1 не оскаржує, а тому воно не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що вказана вимога підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не урахував, в рішенні суду взагалі відсутні обґрунтування доведеності наявності особливих обставин, що є підставою для задоволення вимог про стягнення додаткових витрат на дитину (мотивування доводів сторін та обґрунтування висновків суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду).

Надані позивачкою рахунки стоматологічної клініки ТОВ «Порцелян ЛТД» про виконані роботи з надання послуг ОСОБА_7 датовані 23.06.1015 р. № 33305, 23.06.2015 р. № 33304, 13.07.2015 р. № 33944, 13.07.2015 р., тобто до припинення фактичних шлюбних відносин сторін (з пояснень позивачки убачається, що шлюбні відносини припинились у 2016 р.).

Твердження позивачки про наявність у ОСОБА_4 хронічного захворювання, що потребує значних витрат на лікування та є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними довідками, висновками лікарів, квитанціями (чеками) про вартість ліків.

З наданого висновку ТОВ «Медичний центр «Добробут-Дитинство» убачається, що протягом року стан дитини стабільний та надано рекомендації щодо контролю за станом здоров'я дитини, при цьому не зазначено, що дитина потребує тривалого лікування тощо.

Не є переконливими і посилання ОСОБА_2на необхідність стягнення додаткових коштів з відповідача у зв'язку з наявністю у дитини особливих здібностей та талантів, що потребують розвитку. Бажання одного з батьків розвивати дитину всесторонньо, зокрема відвідування дитиною додаткових занять, гуртків до особливих обставин не відноситься.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Виходячи з рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, майнового стану платника аліментів, розміру визначених судом аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1, а також відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження особливих обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а тому рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2016 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2додаткових витрат на утримання дитини підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 500,00 грн. щомісяця починаючи з 27.04.2016 р. і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: