Справа № 369/1779/17
Провадження № 2/369/1750/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12.04.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Пилипець А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, третя особа Управління державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в т а н о в и в :

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що під час проведення обшуку 26 березня 2009 року в неї було вилучено пластиковий сертифікат до каблучки, технічна документація садового будинку по вул. Садова, 5, с/т ДВРЗ Дніпровський район м.Києва, ділянка 16 на 61 арк. Та план земельної ділянки на форматі А2; довідка №00-08094/2006; договір про користування електричною енергією №; договір про користування електричною енергією №5; рахунки, товарні чеки на оплату будівельних матеріалів та оплату виконання будівельних робіт; проектна документація на садовий будинок в м. Києві, Дніпровський район, вул. Садова, 5, ділянка 16; довідка садівницького товариства ДВРЗ №23 від 18 березня 2009 року. Дані документи були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінальної справи, а безпосередньо зберігались в кімнаті речових доказів. У подальшому вона неодноразово зверталась до відповідача щодо повернення їй проектної документації, але за проведеною перевіркою було встановлена втрата даної документації. Вказала, що без даної документації на садовий будинок, вона не може отримати правовстановлюючі документи на садовий будинок у відповідних державних органах. Отримати копію документації в проектній організації вона не може через утилізацію документів, а розробка нової коштує 35 000 грн., що є матеріальною шкодою, заподіяною відповідачем. Також вважає, що через неправомірні дії відповідача їй було заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в 7000 грн.

Просила суд відшкодувати за рахунок Управління державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Київської області на її користь матеріальні збитки в розмірі 35 000 грн.; відшкодувати за рахунок Управління державної казначейської служби України у ОСОБА_2 районі Київської області на її користь моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що проектна документація була вилучена в неї під час проведення обшуку. Відповідач зобовязаний був здійснити збереження даної документації. Постановою суду дані документи їй повернуті. Разом з тим, службовою перевіркою було встановлена втрата цієї документації. Вона намагалась отримати документацію в проектній організації, але там ці документи були вже утилізовані. В даний час розроблення такої проектної документації буде коштувати 35 000 грн. Оскільки коштів вона не має, тому не замовляла розробку даної документації. Вказала також, що в неї не збереглось підтвердження понесених витрат при первісному замовленні, та відновити їх не може через тривалість часу. Моральна шкода полягає в тому, що на поновлення документів та виготовлення дублікатів займе певний час та витрачання коштів. Просила суд задоволити позов.

У судове засідання представник відповідача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні представник Управління державної казначейської служби України в Київській області проти позову заперечував. Подали суду свої письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 26 березня 2009 року був проведений обшук в квартирі АДРЕСА_1. При проведенні обшуку було вилучено в тому числі проект на садовий будинок в м.Києві, Дніпровський район, вул. Садова, 5 (с/т ДВРЗ), ділянка 16 та технічна документація на вказаний будинок. Дані речі були вилучені до ОСОБА_2 ГУ МВС України в Київській області.

Відповідно до постанови слідчого СВ ОСОБА_2 ГУ МВС України в Київській області від 20 липня 2009 року відмовлено у визнанні речовими доказами проект на садовий будинок.

З рапорту слідчого вбачається, що проект на садовий будинок передано на зберігання до кімнати речових доказів ОСОБА_2

За зверненням ОСОБА_1 було проведено службову перевірку та надано висновок від 29 листопада 2014 року. Проведеною перевіркою встановлено, що місцезнаходження речових доказів у кримінальній справі №13-3556 встановити не представилось можливим, в кімнаті зберігання речових доказів речові докази відсутні, тому встановлено факт втрати ОСОБА_2 ГУ МВС України в Київській області речових доказів у кримінальній справі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру матеріальних збитків, ОСОБА_1 надала суду листа ТОВ «Інженерний центр «Київський промбудпроект» №015 від 13 лютого 2017 року.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Даний лист суд оцінює критично, оскільки вартість роботи визначена як орієнтовна, приблизно становить 35 000 грн. Дані витрати непонесені фактично позивачем по справі. Крім того, даний лист не підтверджує вартість втрачено проектної документації.

Оскільки при розгляді справи не подано належних та допустимих доказів того, що саме через неправомірні дії відповідача, наявністю між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, тобто є вина зазначених особи, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Крім того, позовні вимоги предявлені до Києво-Святошинського ВП УНП в Київській області. З поданого висновку вбачається, що факт втрати було встановлено саме ОСОБА_2 ГУ МВС України в Київській області. Разом з тим, відповідач по справі не є правонаступником всіх прав та обовязків ОСОБА_2

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обовязковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний звязок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні позивач не надав суду доказів того, що саме через втрату проектної документації було заподіяно моральної шкоди, тому в цій частині суд відмовляє.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, третя особа Управління державної казначейської служби України в Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич