НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 червня 2017 рокуСправа № 322/506/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області

про: визнання права власності на майно в порядку спадкування.

28 квітня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому позивач просив суд:

- визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що належала батькові позивача на підставі Державного акту серії ІІІ-ЗП № 046425, виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації 01.07.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

22.05.2015 помер батько позивача ОСОБА_3, після чого відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

24.04.2017 нотаріус виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням позивачем оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Місцезнаходження Державного акту на спірну земельну ділянку позивачу невідоме.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 13.06.2017 первісного відповідача ОСОБА_2 було замінено належним відповідачем Самійлівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області.

Представник Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області у судове засідання 23.06.2017 не прибув, а 19.06.2017 подав до суду заяву про визнання позову та просив розглядати справу за його відсутності.

Позивач також надав суду письмову заяву про розгляду справи за його відсутності.

З огляду на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 23.06.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, що підтверджується паспортом громадянина України позивача серії АН 824391, виданим Томаківським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 01.12.2009 та свідоцтвом про його народження від 11 травня 1987 року серії IV-ВЛ № 297215.

ОСОБА_3 помер 22.05.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.05.2015 серії І-ЖС № 316781.

ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 5,7401 га на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що у сукупності підтверджується такими документами: Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0002 від 28.11.2016 № НВ-016, довідкою Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 11.08.2015 № 137.

29.09.2015 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2015, заведеної після смерті ОСОБА_3

Інших спадкоємців першої черги, крім позивача, які прийняли спадщину, з матеріалів спадкової справи 27/2015 не вбачається.

Первісний відповідач по справі ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, що встановлено рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 про справі № 322/1249/15.

Водночас рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.06.2016 про справі № 322/359/16, що набрало законної сили 12.07.2016, ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні її позову до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, у звязку з неподанням документу, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

За приписами частини першої статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2016 № НВ-016 підтверджується перебування земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0002 у власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), суд визнає доведеним факт належності спадкодавцеві цієї земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, оформлення позивачем права власності на вищезазначену спірну земельну ділянку, що належала його батькові, в нотаріальному порядку є неможливим у звязку з відсутністю у нього оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002. При цьому, чинним законодавством України не передбачено можливості відновлення втраченого Державного акту на право приватної власності на землю або отримання його дублікату.

Таким чином, позивач як єдиний спадкоємець ОСОБА_3 першої черги має право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, що належала на праві власності спадкодавцеві.

З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 22 травня 2015 року, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, розташовану на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков