Справа № 161/9241/17
Провадження № 2/161/3024/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Луцької міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди матері,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Луцької міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди матері.

Свій позов обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між ними розірвано 17 березня 2005 року. Від шлюбу вони мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що він має змогу їздити відпочивати з донькою за кордон. Відповідач з листопада 2016 року надала йому дозвіл на поїздки з донькою до різних країн на рік. На літній період відповідач поїхала на роботу за межі України.

Вказує, що їхня дочка відвідує товариство польської культури імені Тадеуша Костюшка в Луцьку, де займається в танцювально-вокальному ансамблі «Волинські соловейки» та має заняття у ансамблі народного танцю «Джерельце». Товариство польської культури організовує поїздки в Республіку Польща, керівники ансамблю забезпечують безпечне перебування їхньої доньки під час поїздки та повернення її в Україну.

З огляду на наведене, просить надати дозвіл та тимчасовий виїзд до Республіки Польща неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері ОСОБА_2, у супроводі керівників колективу «Волинські соловейки» ОСОБА_6, та/або ОСОБА_7, та/або у супроводі керівників ансамблю «Джерельце» ОСОБА_8, та/або ОСОБА_9, у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30 липня 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваленко Є.В. в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак від неї на електронну адресу суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, шлюб між сторонами розірвано 17 березня 2005 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 183 (а.с.8).

З дослідженої в судовому засіданні копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кушнір С.Є., зареєстрованої в реєстрі за №1156, встановлено, що відповідач 04 листопада 2016 року надала свою згоду на періодичні тимчасові поїздки за кордон з 01 листопада 2016 року по 04 листопада 2017 року до країн Шенгенської угоди, Європейського Союзу та СНД, в тому числі до Республіки Польщі, Болгарії, Республіки Білорусь, Єгипту, Туреччини неповнолітній дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі батька ОСОБА_1 або в супроводі інших довірених їй осіб, які несуть відповідальність за здоров'я та життя її дочки (а.с.9).

З довідки, виданої товариством польської культури ім. Тадеуша Костюшка у Волинській області, встановлено, що ОСОБА_3 є учасником танцювально-вокального ансамблю «Волинські соловейки» та ансамблю народного танцю «Джерельце». За сприянням Товариства польської культури ім. Тадеуша Костюшка в м. Луцьку вона запрошена для участі в концертах в Республіку Польща. Поїздка відбудеться у супроводі керівників танцювально-вокального ансамблю «Волинські соловейки» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та у супроводі керівників ансамблю народного танцю «Джерельце» ОСОБА_8, ОСОБА_9 у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30 липня 2017 року.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України.

Статтею 10 пунктом 2 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; відповідно до зобов'язання… за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз'єднання сім'ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1).

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).

Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. 3 ЦК України), не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим.

Кожна особа має право на проживання в сім'ї, особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України). За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати згоду матері неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виїзд за кордон у супроводі керівників ансамблів, оскільки вона перебуває за кордоном.

В даному випадку тимчасовий виїзд за межі України зумовлений інтересами дитини та сприятиме її фізичному, духовному і моральному розвитку. Тимчасовий виїзд дитини за кордон не позбавляє відповідача можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною .

Обставин, які обмежують право неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за межі України суд не вбачає, а тому, приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 15, 16, 58, 60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, на підставі Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, ст. 155 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Республіки Польща неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері ОСОБА_2 у супроводі керівників танцювально-вокального ансамблю «Волинські соловейки» ОСОБА_6, ОСОБА_7 та у супроводі керівників ансамблю народного танцю «Джерельце» ОСОБА_8, ОСОБА_9 у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30 липня 2017 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.