Справа № 761/8692/17
Провадження № 2/761/4208/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім»ї Броварської міської ради про гадання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить надати дозвіл на виїзд за межі України на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Луганськ у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 16.05.2017 року і до повноліття дитини; дозволити ОСОБА_1 без згоди батька дитини ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, зокрема до Російської Федерації, країн Європейського союзу та Шенгенської візи, і країн курортів, таких як Королівство Таїланд, Арабська Республіка Єгипет, Турецька республіка, Об»єднані арабські Емірати в період з 16.06.2017 року до повнолітня дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 23.10.2010 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_2 від якого сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя позивача та відповідача не склалосьта шлюб було розірвано за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 24.02.2015 року. За рішенням суду місце проживання дитини після розірвання шлюбу визначено із маті»ю. Дитина перебуває на утриманні позивача, яка опікується донькою, її здоров»ям, духовним, фізичним та моральним розвитком. Відповідач з часу розірвання шлюбу не приймає участі у вихованні дитини, розвитком доньки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Зокрема, відповідач відмовляється надати згоду на виїзд дитини за межі України для відпочинку, оздоровлення та відвідування родичів за кордоном. Водночас дитина часто хворіє простудними захворюваннями , для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, пристосує її до комунікабельності, вивченню мов, розширить її кругозір. Позиція колишнього чоловіка позивача порушує права дитини, зловживає своїми правами, тому представник ОСОБА_1 і звернувся до суду для захисту прав дитини та її матері.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що підтримує вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Представник третьої особи також не з»явився в судове засідання, про розгляд справи належним чином та у спосіб передбачений ЦПК України повідомлявся про розгляд справи.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 23 жовтня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.04.2011 року Кам»янобрідським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Луганської області.

Як свідчать матеріали справи 24.02.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області.

Як зазначив представник позивача після розірвання шлюбу донька проживає разом із матір»ю. Батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини та не надає позивачу дозвіл на виїзд доньки за межі України з метою її відпочинку, оздоровлення, розширення кругозору.

Згідно ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

В свою чергу у відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці в тому числі і Україна, поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну .

З іншого боку ч.3 ст.313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Представник ОСОБА_1 просить суд надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди дитини за межі України без дозволу батька до досягнення дитиною повноліття та надати можливість оформити документи для тимчасового виїзду, зважаючи на те, що відповідач без пояснень причин відмовляється надати такий дозвіл.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Окрім того, статтею 16 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними.

Згідно ст.10 ЦПК,цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстави, які свідчили про неможливість надання дозволу на виїзд дитини за межі України в межах зазначеного представником позивача строку відсутні.

Доказів, які б свідчили про те, що права батька в разі надання дозволу на виїзд дитини без його згоди будуть порушені, під час розгляду справи отримано не було.

Приймаючи рішення по даній справі, суд керується в першу чергу інтересами дитини, його потребами у розвитку, навчанні, оздоровленні та відпочинку.

За положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

За вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є зокрема,проїзний документ дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Крім того, відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За таких обставин, беручі до уваги інтереси дитини, суд приходить до висновку щодо задоволення позову в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини та оформлення відповідних документів.

При цьому суд має зазначити, що враховує положення ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» щодо можливості надання дозволу на одноразовий виїзд дитини та ту обставину, що чинним законодавством України не передбачено надання такого дозволу на майбутнє, оскільки таке вирішення питання фактично може позбавити батька на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст. ст. 1, 7, 141, 154, 155, 259 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,Законом України «Про охорону дитинства», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 дозвіл на тимчасовий одноразовий виїзд за межі України дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 16.05.2017 року по 16.05.2018 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на оформлення проїзного документу для тимчасового одноразового виїзду ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі України, зокрема, до Російської Федерації, країн Європейського союзу та Шенгенської візи, країн курортів таких як Королівство Таїланд, Арабська Республіка Єгипет, Турецька республіка, Об»єднані Арабські Емірати в період з 16.05.2017 року по 16.05.2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя