Справа № 2/331/1207/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «СК «Універсальна» в особі Запорізької дирекції ПАТ «СК «Універсальна» про визнання протиправною відмови у ознайомленні з документами та про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, вимогам глави І розділу ІІІ ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Універсальна» про визнання протиправною відмови у ознайомленні з документами та про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яка подана в порушення вимог ст. 121 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб предявляються за їхнім місцезнаходженням.

Згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про захист прав споживачів", законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Тобто, Цивільний кодекс України є складовою законодавства про захист прав споживачів і вимоги позивача про захист його прав на підставі положень саме цього Кодексу жодним чином не перешкоджають визнанню правовідносин такими, що відносяться до сфери захисту прав споживача.

Згідно до Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 в редакції від 25.05.1998 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено у пункті 2: «Роз'яснити судам, що ОСОБА_2 (ОСОБА_2 України "Про захист прав споживачів") поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обов'язків, які виникли вже після введення його в дію.

ОСОБА_2 не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову,страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону».

Пункт 3 цієї Постанови: «Вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов'язки сторін, суд має виходити як із норм Закону (Закону України "Про захист прав споживачів") і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону».

Абзацом другим пункту 5 цієї Постанови передбачено: «Відповідно до ст. 24 Закону, споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності».

Згідно ч. 7 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням.

З позову та доданих до нього документів вбачається, що позов пред»явлений до юридичної особи ПАТ «СК «Універсальна» в особі Запорізької дирекції ПАТ «СК «Універсальна», місцезнаходження якої, як зазначено позивачем за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. № 60.

Проте, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщеного на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/) станом на 23 червня 2017 року ПАТ «СК «Універсальна» не має відокремленого підрозділу Запорізької дирекції ПАТ «СК «Універсальна», а юридична особа ПАТ «СК «Універсальна» зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем невірно зазначена юридична адреса відповідача, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться поза межами юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Надалі, з позову та доданих до нього документів вбачається, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а»АДРЕСА_1, яка відповідно до територіального розподілу відноситься до Ленінського району м. Запоріжжя.

Отже, у суду відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 109 ЦПК України щодо відкриття провадження за місцезнаходженням юридичної особи відповідача, як і відсутні підстави для застосування ч. 5 та ч. 7 ст. 110 ЦПК України щодо відкриття провадження за місцем проживання позивача, заподіяння шкоди, виконання договору чи знаходженням філії або представництва юридичної особи.

З пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що право вибору між судами , яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред»явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вивченням позову встановлено не дотримання позивачем правил а ні територіальної, а ні альтернативної підсудності.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку, що спір Жовтневому районному суду м. Запоріжжя не підсудний.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі , встановить що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку коли справа не підсудна цьому суду.

Керуючись п.4 ч. 3 ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Повернути ОСОБА_1 її позов до Публічного акціонерного товариства «СК «Універсальна» в особі Запорізької дирекції ПАТ «СК «Універсальна» про визнання протиправною відмови у ознайомленні з документами та про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Роз»яснити позивачеві його право звернення з цим позовом до компетентного суду у відповідності до вимог Глави І Розділу ІІІ ЦПК України, виходячи із обраного ним правила підсудності: за місцем реєстрації відповідача юридичної особи (Шевченківський районний суд м. Київ) за місцем проживання чи завдання шкоди (Ленінський районний суд м. Запоріжжя).

Роз»яснити позивачеві, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПКУ повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного судку Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

23.06.2017 .