Справа №: 398/2888/16-ц
провадження №: 2/398/449/17
"26" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Крімченко С.А.
при секретарі Куліковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору DNV0RX23450076 від 20.09.2012 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, остання отримала кредит у розмірі 4799 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
4488 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом;
4 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
680 грн. 10 коп. - заборгованість комісії за користування кредитом;
7651 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;
500 грн. - штраф (фіксована частина),
641 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).
В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Визначення поняття зобов»язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов»язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судом встановлено, що 20.09.2012 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складався із заяви останньої, Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка". За цим договором ПАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу кредит у розмірі 4799,80 грн.
Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Таким чином, під час укладення договору від 20.09.2012 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 К України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін.
Отже, доведеним є факт, що 20.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4799,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку ОСОБА_1 підтвердила у заяві, власноручно підписавши її.
Згідно зі змістом заяви клієнта від 20.09.2012 року строк дії кредитного договору становить 36 місяців з 20.09.2012 року по 19.09.2015 року включно, відсоткова ставка 0,12% річних. При цьому кредитом є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами.
4488 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом;
4 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
680 грн. 10 коп. - заборгованість комісії за користування кредитом;
7651 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;
500 грн. - штраф (фіксована частина),
641 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).
Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК Україниє обовязковою для всіх судів України.
Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.
Відповідно до наданого платіжного доручення, позивач за надання цього позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., що підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст. 526, 625, 1050, 1048 ЦК України, ст.ст.10,11, 209, 215, 224, 226 ЦПК України ,-
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий