Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1302/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

21.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Єврокар Україна» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Єврокар Україна про захист прав споживача та стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача та стягнення коштів (а.с.1-3).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с 72).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Єврокар Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду з тих підстав, що провадження у справі відкрито з недотриманням правил підсудності. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. З договору лізингу вбачається, що адреса місцезнаходження відповідача: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, а тому справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва. Крім того, посилається на те, що позивачем не було сплачено при подачі позову судовий збір (а.с 78-79).

В судове засідання апеляційної інстанції представник ТОВ «Єврокар Україна» повторно не прибув.

Відповідно до ст.303-1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

За клопотанням представника ТОВ ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 червня 2017 року строк розгляду справи за апеляційною скаргою ТОВ «Єврокар Україна» було подовжено на пятнадцять днів. Проте в судове засідання представник товариства, яке належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, повторно не прибув, повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених для її розгляду.

З урахуванням положень ч.2 ст.305 ЦПК України про те, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи та з урахуванням того, що встановлений статтею 303-1 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги закінчується, колегія суддів ухвалила розглядати справу у відсутності осіб, які не зявилися в судове засідання, відмовивши у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 292 ЦПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Згідно приписів ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Правила підсудності у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

Підсудність справ визначається главою1 розділу ІІІ ЦПК України.

Частиною 2 ст.109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч.5.ст.110 ЦПК України).

У висновках, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), зазначено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини не тільки на стадії укладення, а і на стадії виконання договору.

Як свідчать матеріали справи, місце проживання позивача зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 січня 2017 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу, предметом якого є автомобіль (а.с.59-66), при укладенні договору позивачем сплачено грошові кошти в сумі 18301 грн. 50 коп. (а.с.67).

Позивачем подано позов в порядку захисту прав споживачів про стягнення сплачених ним коштів на виконання договору фінансового лізингу, оскільки на його думку умови цього договору є несправедливими, суперечать, в тому числі і нормам Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.14 ст.110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Позов, з яким звернувся позивач до суду, не відноситься до категорії справ, які розглядаються тільки певним судом за правилами виключної підсудності.

Згідно зі ст. 4, п. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" лізинг є різновидом фінансових послуг. Метою цього Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Як зазначено в п.2, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на зазначені в ньому відносини, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

В пункті 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Окрім цього, питання, які передбачені ст. 214 ЦПК України, в тому числі і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин, зокрема, чи поширюється на правовідносини, які виникли між сторонами Закон України «Про захист прав споживачів», остаточно суд вирішує тільки під час ухвалення рішення по суті позовних вимог, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Отже, пред'являючи позов до Кіровського районного суду м. Кіровограда, позивач скористався правом вибору суду, яке йому надано відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України, звернувся до суду за зареєстрованим місцем проживання та за своїм місцезнаходженням, яке за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

За таких обставин, судом при відкритті провадження правила підсудності не порушено.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що позивач має право відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України,предявляти позов до юридичних осіб за їхнім місцезнаходженням є безпідставними. Доводи про те, що позивач при подачі позову мав би сплатити судовий збір, не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів» та не спростовують висновків суду щодо підсудності справи за вибором позивача.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до п.1 ч.1ст.312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Оскільки ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314,ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» відхилити, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2017 року про відкриття провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Л.В. Суровицька

Судді: Т.М. Авраменко

ОСОБА_3