Ухвала

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості, за касаційною скаргою кредитної спілки «Україна» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У березні 2007 року кредитна спілка «Україна» (далі - КС «Україна») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 (яка в жовтні 2006 року померла, правонаступниками якої є ОСОБА_4, ОСОБА_7) про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

В зв'язку з викладеним та враховуючи уточнення до позову банк просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на його користь 21 093 грн 33 коп. кредитної заборгованості.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 093 грн 33 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2016 року, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року в частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі КС «Україна» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 30 грудня 2005 року між КС «Україна» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15 229 грн зі сплатою 54 % річних строком до 30 грудня 2006 року.

У жовтні 2006 року ОСОБА_6 померла.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_4 - спадщину не приймала.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Тобто право вимоги до спадкоємця - ОСОБА_4 у банка виникло з дня відкриття спадщини, а саме починаючи з 10 жовтня 2006 року. Річний строк для пред'явлення такої вимоги закінчився у позивача 10 жовтня 2007 року. А клопотання про залучення ОСОБА_4 як співвідповідача пред'явлено лише 15 червня 2015 року.

Про смерть ОСОБА_6 та наявність у неї спадкоємців КС «Україна» було відомо в травні 2007 року, оскільки позивачем було надано до суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 та клопотання про залучення до участі в справі спадкоємця ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції, виходив з того, що кредитна заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_4, оскільки тільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6

Таким чином, вирішуючи спір, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України втрачено право вимоги до спадкоємця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги КС «Україна» висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргукредитної спілки «Україна» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова