КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/3307/17
Провадження № 2/552/1137/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:
30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син, ОСОБА_3 . Відповідач, батько дитини, не надає їй згоди на реєстрацію місця проживання сина з нею, за адресою АДРЕСА_1 . Зазначала, що місце проживання дитини до цього часу ніде не зареєстроване, хоча дитина проживає разом з нею, що порушує права дитини, так яу вона не може поставити сина на лікарняний облік, отримати адресну соціальну допомогу на дитину. Вона зверталась до відповідача з проханням надати згоду на реєстрацію їхнього сина за її місцем проживання, однак відповіді не отримала. Просила визнати незаконною відмову ОСОБА_2 на надання згоди на реєстрацію місця проживання сина, ОСОБА_3 разом з нею та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання сина без згоди батька.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд спарви у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, в яких з посиланням на порушення судом ЦПК України при відкритті провадження у справі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути на його користь з відповідача витрати по наданню йому правової допомоги у розмірі 3 000 грн. Також посилався на те, що позивач не надала жодного доказу у підтвердження того, що вона зверталась до нього із проханням надати дозвіл на реєстраціюмісця проживання їхнього сина за місцем її проживання. Позивач не заперечував тієї обставини, що ОСОБА_3 його син, та що він сплачує аліменти на утримання сина. Щодо інших даних, які стосуються реєстрації дитини за місцем проживання матері, які суд намагався з`ясувати у відповідача шляхом задавання йому відповідних питань, то він відмовився відповідати на них та посилався на свої заперечення, зазначивши , що він до них нічого не може добавити.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з дня народження та на час розгляду справи проживає з позивачем та місце його проживання ніде не зареєстроване.

Також встановлено, що реєстрація місця проживання дитини батьками не проводилась, що підтверджується листом Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Крюківського районного відділу у місті Кременчуці № 21/943 від 04.03.2016 року ( а.с. 10).

Так із листа убачається, що на звернення позивача про реєстрацію місця проживання сина, АДРЕСА_1 їй відмовлено в реєстрації сина, оскільки вона не надала письмової згоди батька дитини та довідки територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем проживання батька про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Із Декларації ООН прав дитини (1959р.) вбачається, що , «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України передбачено, що: 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 155 СК України передбачено: 1. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 2. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 3. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. 4. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421 передбачено, зо у разі проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).

У судовому засіданні встановлено, і цього не заперечував відповідач, що малолітній ОСОБА_3 , 10.02.2016 року проживає разом із матір`ю.

Отже місце проживання дитини повинно бути зареєстроване за місцем проживання позивача.

Із пояснень відповідача убачається, що він зареєстрований в АДРЕСА_2 , позивач та дитина разом з ним не проживають та не зареєстровані.

У судовому засіданні, враховуючи заперечення відповідача, встановлено, що останній не здійснював жодних заходів з тим, щоби місце проживання його малолітнього сина було зареєстровано у встановленому законом порядку , а заперечення відповідача про те, що позивач не просила надати згоду на реєстрацію місця проживання сина , а тому слід відмовити їй у задоволенні позовних вимог, свідчить про те, що він належним чином не виконує покладені на нього СК України обов`язки батька, бо він, як батько зобов`язаний дбати про дитину, у тому числі вирішити питання про реєстрацію місця проживання дитини.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України зобов`язані протягом десяти днів після прибуття на нове місце проживання зареєструвати його.

З дня народження дитини пройшло більше року, однак місце її проживання до цього часу не зареєстроване.

Позивач зверталась до відповідача із вимогою про надання дозволу на реєстрацію сина за місцем її проживання та надання довідки про те, що син не зареєстрований разом з ним, однак відповіді не отримала.

Посилання відповідача, що він на час звернення позивача із листом про надання дозволу на реєстрацію дитини вже не перебував на військовій службі в м. Кременчуці та на те, що квитанція про відправку поштового повідомлення не зареєстрована в реєстрі поштових відправлень не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 без письмової згоди батька - ОСОБА_2 , оскільки він не здійснив жодних заходів для реєстрація місця проживання свого сина у встановленому законом порядку, не повідомляв позивача про зміну свого місця служби та місця проживання. Самостійно встановити його місце служби та проживання позивач не мала змог , що підтверджується наданим відповідачем листом Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату , з якого убачається, що і військкомату невідоме нове місце проходження його служби та перебування відповідача.

Відповідач не надав позивачеві усвідомленої згоди на реєстрацію місця проживання свого сина за місцем проживання матері, також і не відмовляв у наданні такої згоди, а тому позовні вимоги про визнання відмовити відповідача в наданні згоди на реєстрацію сина незаконною не можуть бути задоволені.

Разом з тим , враховуючи письмові заперечення відповідача та його відмову від надання відповідей на запитання головуючого щодо реєстрації місця проживання сина, слід дійти до висновку про те, що до питання про реєстрацію місця проживання сина він ставиться байдуже, діє всупереч інтересам сина, який із-за відсутності реєстрації місця проживання в установленому законом порядку, позбавлений отримувати належну медичну допомогу, соціальну допомогу, не може бути оформлений в дитячий садочок, а в подальшому до навчального закладу ( школи).

Так у судовому засіданні відповідач взагалі відмовився пояснити які його наміри з приводу реєстрації місця проживання сина.

Оскільки місце проживання дитини, протягом більше року після народження, ніде не зареєстроване, а позивач позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини без згоди батька, що є порушенням прав дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 без письмової згоди батька - ОСОБА_2 .

Позивач звернувшись до суду із вказаним позовом, фактично заявила дві позовні вимоги немайнового характеру, але сплатила судовий збір лише за одну позовну вимогу у розмірі 640 грн.

Суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 без письмової згоди батька - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 640 грн.

У задоворленні вимог про визнання відмови ОСОБА_2 на надання згоди на реєстрацію місця проживання сина разом з матір"ю відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Полтави.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва