Провадження № 6/761/276/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Леся Євгенівна (далі - Державний виконавець) 24 березня 2017 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 (далі - Боржник) у межах виконавчого провадження № 51920810 з примусового виконання виконавчого документа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 29 липня 2016 року про стягнення із Боржника на користь ОСОБА_3 (далі - Стягувач) коштів у розмірі 5 000 грн.

Подання обґрунтоване тим, що Державим виконавцем вчинено всі виконавчі дії щодо своєчасного та повного виконання рішення суду, разом з тим, на думку останнього, Боржник ухиляється від виконання обов'язків, покладених на неї судовим рішенням, у зв'язку з чим просить ухвалити судове рішення, яким встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа Боржника, до виконання своїх зобов'язань за виконавчим провадженням № 51920810 та виконання судового рішення покласти на Державну прикордонну службу України.

Державний виконавець у судове засідання не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду подання повідомлена в установленому законом порядку. Про причини неявки у судове засідання не повідомила.

Представник Стягувача у судовому засіданні подання підтримав. Просив суд подання задовольнити, зауважуючи на тому, що вказаний захід відносно Боржника оправданий ще й тим, що остання за підробною заявою від імені Стягувача про надання згоди на вивезення дитини за кордон, вивезла сина за межі України, тим самим, позбавила Стягувача участі у вихованні та утриманні дитини.

Боржник у судове засідання не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши подання, заслухавши пояснення представника Стягувача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить подання таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно постанови Державного виконавця від 12 серпня 2016 року, відкрито виконавче провадження № 51920810 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 5 000 грн.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що копія вказаної постанови згідно супровідного листа від 12 серпня 2016 року, направлена Боржнику, проте, докази про її отримання у матеріалах справи відсутні.

За змістом частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, при зверненні до суду із поданням, доказів на підтвердження в частині щодо направлення копії постанови її отримання Боржником, Державний виконавець не надала та у судове засідання на розгляд подання не з'явилася.

За таких обставин, оскільки при зверненні до суду із поданням Державний виконавець не надала доказів в частині належного повідомлення Боржника про початок примусового виконання рішення, підстави вважати, що Боржник ухиляється від виконання обов'язків, покладених на неї судовим рішенням, відсутні, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, на думку суду, вказаний захід, який просить Державний виконавець вжити відносно Боржника не є співмірним із обов'язками, покладеними на Боржника щодо відшкодування нею коштів у розмірі 5 000 грн.

З урахуванням викладеного, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтею 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання Державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ :