Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1903/17 Головуючий у 1 інстанції: Гассанбеков С.С.
Є.У.№ 322/685/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати функції в спірних правовідносинах Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 12.01.1997 померла бабця позивача ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в землях КСП ім. Свердлова.

Спадкоємцем першої черги повинен був бути батько позивача ОСОБА_6, померлий 06.05.1969.

В довідці про народження батька позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 не зазначені батьки, а саме те, що ОСОБА_5 є його матір'ю, у зв'язку з чим позивачу потрібно встановити факт того, що він є рідним онуком ОСОБА_5

Оскільки батько позивача помер, а інших спадкоємців першої черги не було, то позивач прийняв спадщину після бабці шляхом користування її речами та користуванням жилого будинку.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_3, а саме те, що він є її рідним онуком; визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності КСА «ім. Свердлова» Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, розміром 8,87 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 033421 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 12.01.1997.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 липня 2016 року позов задоволено повністю.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 є рідним онуком ОСОБА_5, яка померла 12 січня 1997 року в с Петропавлівка Новомиколаївського району Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності КСП «ім. Свердлова» Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області розміром 8,87 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 033421, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 12 січня 1997 року.

Не погоджуючись з рішенням суду Заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати функції в спірних правовідносинах Підгірської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким провадження в частині встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду, а в іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаних вимог судом не дотримано.

В апеляційній скарзі прокурор посилався на те, що суд незаконно прийняв до провадження та розглянув вимогу про встановлення факту родинних відносин при наявності спору про право.

Такі посилання не ґрунтуються на законі та не є підставою для скасування судового рішення.

Так, прокурор зазначив про те, що суд розглядав вимогу про встановлення факту родинних відносин в окремому провадженні При цьому він послався на положення ст.. ст. 234, 235 ЦПК України, за якими окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Також прокурор послався на п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України та роз'яснення, надані у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за якими суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Всупереч власним обґрунтуванням прокурор зазначив, з позову ОСОБА_3 вбачається, що має місце спір про право на спадщину, адже ним заявлена відповідна позовна вимога. Оскільки за положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах, то прокурор також просив залишити заяву без розгляду.

При цьому прокурор не врахував, що позивач саме у відповідності до положень зазначених правових норм та судової практики звертався до суду не з заявою, а саме з позовом на загальних підставах та цей позов був вирішений судом.

Тому вимога прокурора про залишення без розгляду заяви про встановлення факту не може бути задоволена.

В іншій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При розгляді позовної вимоги про визнання права власності судом не з'ясовано, чи звертався заявник до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, що є обов'язковою умовою для звернення до суду з відповідним позовом. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідна правова позиція також викладено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, де п.п. 3.5 п. З передбачено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Як зазначив прокурор у апеляційній скарзі, позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Так, за матеріалами справи позов заявлено до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області.

Натомість за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Спадщина відкрилася в 1997 році в період чинності Цивільного Кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Оскільки, відповідно до свідоцтва про смерть І - ЖС № 295050 від 15.01.1997, місцем смерті спадкодавця зазначено с Петропавлівка (Підгірнеська сільська рада) Новомиколаївського району Запорізької області, належним відповідачем по справі повинна була бути територіальна громада с Петропавлівка в особі Підгірненської сільської ради, а не Новомиколаївська районна державна адміністрація.

Судом першої інстанції ці обставини не перевірялися та не зясовувалися. Натмоість 31.10.2008 Новомиколаївським районним судом Запорізької області за заявою прокурора Новомиколаївського району в інтересах територіальної громади с Петропавлівка в особі Підгірненської сільської ради про визнання спадщини ОСОБА_5 відумерлою у справі № 2-0-67/08 земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім Свердлова Новомиколаївського району Запорізької області, розміром 8,87 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 033421, виданого на ім'я ОСОБА_5, яка померла 12.01.1997, визнано відумерлою та передано територіальній громаді с Петропавлівка Новомиколаївського району Запорізької області в особі Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Яку в подальшому Підгірненською сільською радою Новомиколаївського на підставі рішення сесії від 10.12.2008 № 05 прийнято у колективну власність.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Рішенням Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області «Про прийняття у комунальну власність відумерлої спадщини» від 10.12.2008 № 05 прийнято у комунальну власність Підгірненської сільської ради відумерлу спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді спірної земельної частки (паю).

Таким чином, незалучення до справи належного відповідача Підгірненської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області позбавило відповідну громаду права на захист своїх інтересів.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права і не залучив до участі у справі належного відповідача, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи залучити належного відповідача до участі в праві з відповідним оформленням цієї процесуальної дії згідно зі ст. 33 ЦПК України, адже відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Посилання позивача на незаконність судового рішення про визнання спадщини відумерлою не може бути враховане як таке, що спростовує доводи апеляційної скарги, адже як на час ухвалення оскаржуваного рішення, так і на даний час спірне спадкове майно зареєстроване за Підгірненською сільською радою,

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, який уповноважений державою здійснювати функції в спірних правовідносинах Підгірської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 липня 2016 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: