Провадження 2/521/1043/17
У Х В А Л А

16 червня 2017 року місто Одеса

Малиновського районного суду м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про відшкодування шкоди, стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до СП ТОВ «Дунай Транзіт» про відшкодування шкоди, стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки.

12.06.2017 року через канцелярію суду позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на транспортні засоби: сідловий тягач DAF FT XF 105.406 2014 р.в. реєстраційний державний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки FCHWARZMUELLER модель SPA З/Е 2011 р.в. реєстраційний державний номер НОМЕР_2, які знаходяться у відповідача на праві власності.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що вищезазначені автомобіль та напівпричіп належать СП ТОВ «Дунай- Транзіт», саме на цих транспортних засобах він здійснював свої трудові обовязки. Вважає, що накладення арешту на ці транспортні засоби унеможливить ухилення відповідачем від виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заяву та просив суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку.

05.07.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.12.2016 року провадження по справі було зупинено та по справі призначено судову експертизу з дослідження документів, проведення якої доручено експертам Одеського науково дослідного інституту судових експертиз (65012, м. Одеса, вул. Ланжеронівська буд. 21).

25.05.2017 року до суду направлено повідомлення про неможливість надання висновку №17-8/02 від 13.05.2017 р. (вхід. 226).

16.06.2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відновлено провадження у справі.

15.06.2017 року через канцелярію суду позивача ОСОБА_1 надав заяву про збільшення позовних вимог.

Остаточно позивач просить, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату та середній заробіток під час вимушеного прогулу у сумі 715 387 грн., на відшкодування майнової шкоди 27310 грн., на відшкодування моральної шкоди 500000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування сулами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя), має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення, суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам.

Слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В судовому засіданні встановлено, що основним видом діяльності СП ТОВ «Дунай-Транзіт» є організація міжнародних грузових перевезень вантажів. Майно, на яке просить накласти арешт позивач є основними фондами підприємства позичальника, які йому необхідні і забезпечують його господарську діяльність від результатів якої і залежить виплата грошових зобовязань підприємства у тому числі з тих що випливають з трудових відносин.

Таким чином, застосовані заходи забезпечення позову фактично унеможливлюють і перешкоджають господарській діяльності підприємства відповідача.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд враховує роз'яснення, викладені у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в якому зазначено, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Також суд враховує, що подаючи заяву про забезпечення позову, позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а навпаки у попередніх засіданнях представник відповідача стверджував, що автопарк підприємства складає біля двадцяти одиниць автотранспорту які постійно здійснюють рейси за кордон, підприємство є прибутковим та може відповідати за своїми зобовязаннями.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.152 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СП ТОВ «Дунай-Транзіт» про стягнення заробітної плати та повернення трудової книжки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвалу постановлено і віддруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: