233 № 233/1892/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
21 червня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
при секретарі Теліціній О.О,
позивача -
відповідача -
представника Органу опіки та
піклування Слов*янської
міської ради -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасово неконтрольовану територію без згоди та супроводу одного з батьків,
03 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею. У зв*язку з переводом на нове місце роботи до регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» позивачка разом із дитиною переїхала до м.Слов*янськ. У м.Свердловську Луганської області, яке в теперішній час знаходиться на території тимчасово не підконтрольній українській владі залишилась мати позивачки - ОСОБА_4, яка потребує піклування та нерухоме майно - квартира, у зв*язку з чим вона має необхідність час від часу перетинати лінію розмежування та вимушена брати дитину з собою, оскільки в м.Слов*янську у неї немає родичів, які б могли здійснювати догляд за дитиною. Крім того, має можливість і намір вивезти дитину за межі України з метою відпочинку та оздоровлення, але відсутність згоди відповідача перешкоджає цьому. Позивач просить надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації з метою оздоровлення та до м.Єнакієво з метою відвідування близьких родичів та житла терміном на два роки без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2
В судове засідання позивач не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлений позов, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст. 74 ЦПК України шляхом публікації оглошення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник Органу опіки та піклування Слов*янської міської ради звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій просив ухвалити рішення з урахуванням наданого висновку.
З*ясуваши позицію позивача та представника третьої особи по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти на відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (до укладення шлюбу (ОСОБА_5) відповідач ОСОБА_2 (а.с. 6-10, 15-16) перебували у шлюбі, який розірвано 12 березня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с.3).
Сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 (а.с.5).
Право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачкою (а.с.48-49). З довідки від 14 квітня 2017 року № 122 вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 5-Б класі загальноосвітньої школи № 10 м.Слов*янська, батько дівчинки батьківські зброи не відвідує, з класним керівником та вчителями з приводу поведінки та навчання доньки не спілкується (а.с.14).
Відповідно до висновку від 06 червня 2017 року № 29/01-1002 (а.с.42) орган опіки та піклування Слов*янської міської ради вважає за доцільне виїзд дитини - ОСОБА_3 до Російської Федерації без згоди батька та недоцільним виїзд дитини на непідконтрольну українській владі територію з посиланням на те, що багаторазові перетинання лінії зіткнення створюють загрозу для життя та здоров*я дитини, наражають її на небезпеку.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною 1 статті 154 Сімейного Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в»їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.
Відповідно до п.5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог як таких, що грунтуються на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов*язками, покладеними на позивачку як на мати, оскільки в даному випадку надання дозволу на виїзд дитини - ОСОБА_3 за межі України до Російської Федерації з метою оздоровлення без згоди та супроводу батька відповідає інтересам дитини.
Позивачка, як мати дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу, в тому числі. і на переміщення в межах території України за місцем її проживання в АДРЕСА_3 в межах території, яка тимчасово неконтрольована владою. Діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Слов*янської міської ради від 06 червня 2017 року з огляду на його недостатню обґрунтованість в цій частині.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд/в*їзд її дитини у м. Єнакієве Донецької області, де вони зареєстровані, суд враховує також і те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна владі, знаходиться житло позивачки, її родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними.
Керуючись ч.ч.1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст.ст. 141,150, 151,154 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», ст.ст. 3,10, 60, 80, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасово неконтрольовану територію без згоди та супроводу одного з батьків задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації громадянці України ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Дебальцеве Донецької області у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 строком на два роки.
Надати дозвіл ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Дебальцеве Донецької області на в'їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення антитерористичної операції) у м.Єнакієве Донецької області у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди і супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 для відвідування дому та близьких родичів строком на два роки.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 21 червня 2017 року, повний текст рішення виготовлений 22 червня 2017 року.

Суддя