Справа № 653/789/17
Провадження № 2-о/653/93/17
РІШЕННЯ

іменем України

"29" травня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з заявою про встановлення факту проживання на території України з 1991 року в різних місцях, мотивуючи заяву тим, що він з 1991 року проживає на території України в с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області; з 1996 року на території Донецької області, а з 1997 року знову на території Щорсівської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Своє місце проживання він належним чином не реєстрував та проживав з паспортом зразка СРСР, який в подальшому ним було втрачено, а інший він не отримував. Вказує, що за час проживання на території України він був офіційно працевлаштований про що зроблено відповідні записи до його трудової книжки. У 2012 році з метою відновлення документів, що посвідчують його особу, заявник здійснив короткочасний виїзд до Вірменії де він отримував паспорт радянського зразку та йому було надано громадянство Вірменії та видано відповідний паспорт. У зв'язку з тим, що він постійно проживає на території України, на даний час бажає отримати громадянство України, а в подальшому оформити пенсію, однак на звернення до уповноваженої особи з підстав набуття такого громадянства йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували постійне проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року. У зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в травні 1991 року він разом зі своєю співмешканкою приїхала на територію України на постійне місце проживання та спочатку мешкали в с. Щорсівка Генічеського району, з 1996 по 1997 роки в Донецькій області, а з 1997 року знову в с. Щорсівка Генічеського району. Вказує, що після переїзду проживав по паспорту громадянина СРСР, який загубив в 2010 році, а іншого за весь час проживання не отримував. У 2012 році дійсно виїжджав до Вірменії на нетривалий час, щоб упорядкувати документи та отримав паспорт громадянина Вірменії. На даний час вирішує питання з приводу оформлення громадянства України, однак уповноважений орган відмовляється визнавати його громадянство не дивлячись на вказані вище обставини.

Представник заявника адвокат Білий Ю.Я. в судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_1 з підстав вказаних у заяві. Вказує, що матеріалами справи в їх сукупності, зокрема довідками Щорсівської сільської ради, записами у трудовій книжці, та поясненнями свідків, підтверджується факт проживання ОСОБА_1 на території України з 1991 року по теперішній час. Просив суд встановити, що ОСОБА_1, проживав на території України з 1991 року на підставі паспорту громадянина СРСР та проживав на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України».

Представник управління Державної міграційної служби України у Херсонській області в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає заявника як жителя с. Щорсівка. Вказує, що заявник проживає на території сільської ради з весни 1991 року. За час проживання ОСОБА_1 працював на різних посадах, спочатку по договорах, а потім у колгоспі. Проживав по паспорту радянського зразка.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Щорсівка Генічеського району. Їй відомо, що заявник проживає в с. Щорсівка з весни 1991 року. Разом з ним проживали на консервному заводі в с. Щорсівка, а потім ОСОБА_1 працював на різних роботах.

Свідок ОСОБА_6. пояснив, що проживає на території с. Щорсівка в 1989 року. 1991 року після приїзду ОСОБА_1 працював разом з ним по договору найму.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст.258 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт.

У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27. 03. 2001 р. (з відповідними змінами).

Детальний аналіз положень зазначених Законом України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України.

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у Вірменській РСР.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1. та підтверджено довідкою Щорсівської сільської ради №252 від 21.02.2017 року, ОСОБА_1 з 1991 року проживає на території Щорсівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Як встановлено в судовому засіданні в період з 1991 року по 1996 року та з лютого 1997 року по листопад 1998 року ОСОБА_1 проживав на території Щорсівської сільської ради та працював за договорами по найму на території Генічеського району Херсонської області, без відповідного внесення запису до трудової книжки, що підтверджено вказаною довідкою та поясненнями свідків.

В подальшому, як встановлено із трудової книжки заявник, останній з лютого 1996 року по січень 1997 року працював в радгоспі «Добропільський» на території Донецької області, а з листопада 1998 року по березень 2005 року в ТОВ «Україна», розташованому на території Щорсівської сільської ради. Відповідно до довідки сільської ради, заявник разом з ОСОБА_7 проживає на території сільської ради з 2005 року і по даний час.

Доказів, щодо фіктивності довідок відповідно до ст.. 60 ЦПК України суду не надано.

На даний час ОСОБА_1 має намір отримати громадянство України, однак через суперечності в поданих ним документах вирішити дане питання в позасудовому порядку не має можливості, та уповноваженими органами повідомлено заявника про необхідність встановлення відповідного факту. Встановлено, що заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

Суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України з 1991 року по теперішній час, що є підставою для визнання громадянства України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.1,2,3,8 Закону України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001р., ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 208, 212, 215, 218, 223, 256, 258, 293, 294, 296 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав на території України з 1991 року з паспортом громадянина СРСР та проживав на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року по 1996 рік та з лютого 1997 року по теперішній час в с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області, а в період з 1996 року по січень 1997 року на території Донецької області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя: Н.Б. Венглєвська