АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3649/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Жук М.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-особи:

Міністерство юстиції України, ОСОБА_2

про визнання права власності на Ѕ частину квартири за набувальною давністю

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 р. відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-особи: Міністерство юстиції України, ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.01.1994 р. квартира АДРЕСА_1 на праві спільної приватної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 р. відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_4 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у віці 71 рік, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №4014 (а.с.12).

Обгрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 зазначала, що володіє на праві власності 1/2 частиною квартирою, що за адресою:м. Київ, АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.01.1994 р., що інша половина квартири на підставі вказаного свідоцтва за життя належала ОСОБА_4, з яким у період з 18.10.1974 р. по 19.05.1998 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі та після його розірвання вони проживали разом, спорів про поділ майна у них не виникало. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., єдиним його спадкоємцем є його онука ОСОБА_2, яка звернулася до 11-Київської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, і після цього повернулася до свого місця проживання у Росію.

Також посилалася на те, що оскільки, з моменту смерті ОСОБА_4 вона добросовісно та відкрито володіє, утримує та користується указаною квартирою, а також сплачує комунальні послуги, тому вона (ОСОБА_1) просить суд визнати за нею за набувальною давністю право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, що належала на праві власності за життя її колишньому чоловіку ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Зі спадкової справи № 861, заведеної 27.07.2001 р. 11-Київською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулася його онука ОСОБА_5 (а.с. 116-137).

Пунктом 1 ч.1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно роз'яснень п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Таким чином, враховуючи, що право на частку у спірній квартирі входить до складу спадщини, прийнятої після смерті ОСОБА_4 його онукою ОСОБА_2, в зв'язку з чим належить їй з моменту відкриття, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Київська міська рада не є належним відповідачем за даним позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на цю частку квартири за набувальною давністю; і що доводи представника позивачки про те, що цей позов не підлягає пред'явленню до ОСОБА_2 не грунтуються на матеріалах справи та суперечить вимогам закону.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2017 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :