Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Заіки А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи, що з відповідачем уклали шлюб 27.07.2004 року, мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано 19.06.2014 року. Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати разом з донькою ОСОБА_3, а відповідач ОСОБА_2 став проживати окремо. З жовтня 2007 року вона зареєстрована як підприємець, що займаюся роздрібною торгівлею в неспеціалізованих магазинах. На початку січня 2017 року вона звернулася до Вільногірського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Провадження по цьому позову було відкрито 12.01.2017 року. 14.02.2017 року вона звернулася до суду з письмовою заявою про залишення її позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, без розгляду. Своєю Ухвалою від 15.02.2017 року Вільногірський міський суд задовольнив її заяву і залишив цю позовну заяву без розгляду. Такі її дії були пов'язані з тим, що між нею та відповідачем було досягнуто домовленість про те, що вона відмовляється від аліментів на утримання їхньої з відповідачем спільної неповнолітньої дитини, а відповідач ОСОБА_2 залишає їй торгівельний об'єкт - торговий павільйон площею 30кв.м., який розташований за адресою: м. Вільногірськ Дніпропетровської області, вул. Молодіжна (колишня Ленінського Комсомолу) з північно-східної сторони будинку 60-б. В цьому торгівельному павільйоні вона стала здійснювати підприємницьку діяльність - роздрібна торгівля продуктами харчування, тобто стала самостійно роботи і отримувати офіційний законний прибуток, який вона використовувала в тому числі на утримання дитини. З цією метою між нею та ОСОБА_2 01.10.2016 року був укладений договір позики (безоплатної) № 3. Але вже в другій половині квітня та на початку травня 2017 року ОСОБА_2 став відкрито порушувати їхні домовленості і став відкрито протидіяти її підприємницькій діяльності, а вже 04.05.2017 року практично змусив її припинити цю її діяльність і покинути вказаний торгівельний павільйон. Даний факт привів до того, що вона перестала отримувати прибуток від своєї підприємницької діяльності, що привело до погіршення ситуації по забезпеченню утримання дитини, тобто її нормального життя, навчання та виховання. Домовленості з відповідачем про спосіб виконання ним обов'язків батька щодо утримання дитини, ними на сьогоднішній день не досягнуто. Відповідач, який проживає окремо, фактично ухиляється від вирішення питання про утримання дитини у вигляді надання стабільної та своєчасної матеріальної допомоги. В той же час відповідач, який працює на Вільногірському ГМК, отримує стабільну заробітну плату в розмірі не менше 5000 грн. на місяць. Про точне місце роботи відповідача та про точний розмір його заробітної плати їй нічого не відомо. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь кошти на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (аліменти) у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах сум платежу за один місяць. Всі судові витрати, передбачені ЦПК України, а також її витрати на оплату за послуги адвоката просить після розгляду судом справи покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково та пояснив, що не заперечує свій обовязок утримувати неповнолітню дитину, надавав дитині матеріальну допомогу - подарував дочці планшет на Новий рік, телефон на 8 березня, купував одяг. На даний час він проживає з батьками, допомагає їм по господарству, не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Позивачка недавно купила кіоск, тому гроші у неї є, також вона користується машиною, яку придбали під час шлюбу, має два банківські рахунки, квартиру з усім необхідним майном, де на даний час проживає позивачка з дитиною та її співмешканець. З урахуванням його матеріального становища, згоден сплачувати аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу).

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, згідно якого остання народилась 09.09.2004 року і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Факт розірвання шлюбу між сторонами підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29.11.2016 року, згідно якого шлюб розірвано між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно рішенням Вільногірського міського суду у справі № 174/520/14-ц від 19.06.2014 року. (а.с. 8)

Згідно рішення Вільногірського міського суду від 14.02.2017 року ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 5-6)

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 10.10.2007 року є фізичною особою підприємцем (а.с. 9-10)

Згідно копії договору № 3 від 01.10.2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 передав в безоплатне користування ОСОБА_1 приміщення (торговий павільйон) площею 30кв.м., який розташований за адресою: м. Вільногірськ Дніпропетровської області, вул. Молодіжна з північно-східної сторони будинку 60-б, для використання з метою здійснення діяльності з продажу товарів продовольчої і непродовольчої групи, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с. 11-12)

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.07.2004 року перебували у шлюбі, який розірвано 19.06.2014 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають окремо, дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні, домовленостей щодо виконання батьком обовязку утримувати дитину між сторонами не досягнуто, будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обовязку по утриманню неповнолітньої дочки відсутні, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини, а вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд приймає до уваги, що позивачка є фізичною особою підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність, а відповідач постійного місця роботи та сталих доходів не має, проживає разом з батьками похилого віку, тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, слід визначити в розмірі ? частки у усіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде достатньо для утримання дитини позивачкою.

Вирішуючи питання відшкодування позивачці понесених нею витрат на оплату за послуги адвоката, суд виходить з наступного.

Так, згідно з договором, укладеним 10.05.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4, досягнуто домовленість про надання адвокатом правової допомоги та представництво інтересів ОСОБА_1 в цивільному процесі у справі за її позовом про стягнення аліментів (а.с. 16).

Згідно з квитанцією від 10.05.2017 року № 04/17 позивачкою сплачено на користь адвоката ОСОБА_4 700 грн. за складання позовної заяви і участь в суді.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи.

Особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в ч. 2 ст. 56 ЦПК України (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України, особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Разом з тим, адвокат участі у судовому розгляді справи не приймав, розрахунку витрат, понесених позивачкою на оплату послуг адвоката, суду не надано, тому витрати, понесені позивачкою ОСОБА_1 у розмірі 700 грн. на оплату послуг адвоката ОСОБА_4, стягненню з відповідача ОСОБА_2 не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України і керуючись ст.ст. 10, 56, 60, 79, 84, 88, 174, 209, 212, 213, 215, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в м. Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, яка народилася в м.Прохладний Кабардино Балкарія, ІНН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, приватний підприємець), починаючи з 11 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 23 червня 2017 року.

Головуючий - суддя : А.А.Борцова