АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Батрин О.В.
№22-ц/796/7859/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Крижанівської Г.В.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки Валерія Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних судових рішень, що принижує його честь, гідність і ділову репутацію,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В мотивування вимог посилалося на порушення Сокальським районним судом м. Львова, Апеляційним судом Львівської області, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ прав гарантованих, ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України шляхом постановлення незаконних ухвал у справі № 454/13 93/14-ц, внаслідок чого позивача було позбавлено доступу до правосуддя та грубо порушено права, передбачені Конституцією України. Позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягала у приниженні ділової репутації, моральних переживаннях, у зв'язку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушення нормальних життєвих стосунків з оточуючими.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ФГ «Бурка В.В.» - Бурка В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що рішення на підставі ст..8,22,40,55,56,124, п.1,4 ст.129 Конституції України незаконне тому, що на підставі ст..8,22,40,55,56, 124,п.1,4 ст.129 Конституції України, ст..6,13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.54,55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішень Конституційного Суду України №9-зп від 25.12.1997 року, №12-рп від 03.10.2001 року дане рішення не ґрунтується на законності, верховенстві права, на вимогах закону, було прийнято без дотримання Конституції та законів України і суддя Печерського районного суду м. Києва в порушення присяги в своєму рішенні при обґрунтуванні своїх покликань не оцінює всіх доказів і даний позов був вирішений відповідно до його внутрішнього переконання, але не ґрунтувався на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності не керуючись законом, дане рішення підлягає скасуванню.

Крім того, в позовній заяві чітко надано докази підтвердження факту заподіяння моральної шкоди фермерському господарству «Бурка В.В.» та вказано, за яких обставин, якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача ,в якій грошовій сумі та з чого при цьому він виходив.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29.02.2016 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.04.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2016 року, відмовлено Буркі В.В. у відкритті провадження у справі за його позовом до Червоноградського міського суду Львівської області та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в частині вимог щодо Червоноградського міського суду Львівської області з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 122 України.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.06.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Жовківського районного суду Львівської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій, на підставі ст. 122 ЦПК України. (а.с.10-20)

ФГ «Бурка В.В.» звернулося з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Міністерства юстиції України на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судів у зв'язку з постановленням незаконних ухвал, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування при розгляді справи, оскільки позивач не довів незаконності дій або бездіяльності чи незаконності рішення судів з ознаками неправомірності, а тому за умов відсутності решти складових - наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, для виникнення зобов'язання відшкодування шкоди відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України підстави відсутні.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки Валерія Володимировича - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді