АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року

в справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маріуци Тетяни Вадимівни, погоджене з начальником Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць A.M., про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржнику ОСОБА_5.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі - Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві) Маріуци Т.В., за погодженням з начальником Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві Заєць А.М. звернулася в суд із поданням про встановлення тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржнику ОСОБА_5

В обґрунтування подання державний виконавець посилалася на те, що на виконанні у Голосіївському РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 45194239 відносно боржника ОСОБА_5 на загальну суму боргу 481141 грн., до складу якого входять виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, між тим, боржник вимоги ВДВС та виконавчих листів не виконує, а 21 грудня 2016 року на прийомі у заявника зобов'язався щомісячно сплачувати кошти.

Посилаючись на те, що з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем були направлені запити до ДФС, ПФУ, ВРЕР та отримано відповіді, одним з яких повідомлено про наявність у ОСОБА_5 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданим 03 червня 2010 року органом видачі 8037, просила подання задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (стягувачі), посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність всіх обставин, що мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 45194239 відносно боржника ОСОБА_5 на загальну суму боргу 481141 грн., до складу якого входять:

виконавче провадження № 44136450 з примусового виконання виконавчого листа № 1/755/224/13 від 19 грудня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 233 070 грн. 50 коп.;

виконавче провадження № 44136104 з примусового виконання виконавчого листа № 1/755/224/13 від 19 грудня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 233 070 грн. 50 коп.;

виконавче провадження № 44136739 з примусового виконання виконавчого листа № 1/755/224/13 від 19 грудня 2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 15 000 грн.

Доказів того, що боржником ОСОБА_5 у добровільному порядку погашено заборгованість у рамках зведеного виконавчого провадження № 45194239 в матеріалах справи не міститься.

Відмовляючи в задоволенні подання, районний суд виходив з того, що сам по собі факт невиконання в добровільному порядку судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Між тим, зазначені висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставин справи, а отже, є передчасними.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України).

Місцезнаходження органу ДВС визначається з урахуванням положень ст. 93 ЦК України, а також даних, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника − фізичної особи або керівника боржника − юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яка також визначає, що суб'єктом звернення до суду є державний виконавець.

З долучених до справи доказів убачається, що 19 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУ у м. Києві) Маріуца Т.В. винесено постанову про примусовий привід боржника - ОСОБА_5 (а.с.37).

Районний суд визнав недоведеним умисне ухилення боржника - ОСОБА_5 від виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28 березня 2013 року у справі № 1/755/224/13, в частині задоволених вимог за цивільними позовами ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_7, вказував, що заявник не надав, матеріалів виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що державний виконавець був повідомлений про день і час судового розгляду справи.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця (ч.1). Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця (ч.2).

Отже, за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадження.

Окрім цього, в разі нестачі необхідної інформації про стан виконання рішення боржником суд, розглядаючи такі подання, постановляє ухвалу про витребування в порядку ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження» для вивчення матеріалів виконавчого провадження, а не обмежується матеріалами подання державного виконавця.

Районний суд, розглянувши подання без участі державного виконавця і без дослідження матеріалів виконавчого провадження, допустив неповноту з'ясування фактичних обставин та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для такого обмеження.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, з передачею справи на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/9349/17

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7501/2017

Головуючий у суді першої інстанції: АнтоноваН.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.