Провадження № 4-с/761/126/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери», заінтересована особа - головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучко Віталія Васильовича про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання від 18.11.2016року № 1554/4,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Бучко В.В.

Скарга обґрунтована тим, що 14 грудня 2015року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 2011року по справі АС № 121/2011 про стягнення з FIDELITYEorMachinery&EquipmentSAL (Холдинг) (Ліванська республіка, Бейрут, Адлейх, вул.Мечака, Чамібілдінг, офіс 602) на користь ТОВ «Міжнародна Юридична Компанія «Гапоненко Роман і Партнери» (Україна, 01033, вул.Шота Руставелі, 27-а, м. Київ, код ЕДРПОУ 36351411) рахунок № 8370 відкритий в АТ «ОТП АНК», код банку (МФО) 8668 (вісім тисяч шістсот шістдесят вісім0 Євро і 17 центів та судових витрат у розмірі 121 (сто двадцять одну)грн.80 коп.

15 листопада 2016 року, представник стягувача, звернувся до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про прийняття вищевказаного виконавчого документа.

23 листопада 2016 року уповноваженим представником стягувача, було отримано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.11.2016 року № 1554/4.

Стягувач вважає, що головний державний виконавець ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. порушує вимоги діючого законодавства у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом порушеного права.

У судовому засіданні представник стягувача підтримав свою скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі з викладених у ній підстав.

Представник відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд дослідивши матеріали скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 т. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 14.12.2015 року, Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.09.2011 року про стягнення з компанії FIDELITYForMachinery&EquipmentSAL (Холдинг) (Ліванська республіка, Бейрут, Адлейх, вул. Мечака, ЧаміБілдінг, офіс 602) на користь TOB «Міжнародна Юридична Компанія «Гапоненко Роман і Партнери» (Україна, 01033, вул. Шота Руставелі, Г-А, м. Київ, ) рахунок № 8370 відкритий в AT «ОТП БАНК», код банку (МФО) 300528, коштів в сумі - 8 668 Євро і 17 центів.

15 листопада 2016 року вказаний виконавчий лист був пред'явлений до виконання відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Як вбачається із копії повідомлення, 18.11.2016 року головнийдержавний виконавець ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Бучко В.В., повернув вказаний виконавчий лист керуючись п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що стягувачем у відповідності до ч.2 ст.26 вказаного закону до заяви не додано квитанцію про сплату авансового внеску у розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Проте з такими висновками державного виконавця суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , х посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так відповідно до .7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач 25.02.2016року, 04.05.2016року звертався до ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявами про відкриття виконавчого провадження. Проте, ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві постановами від 26.02.2016 року та 06.05.2016 року було відмовлено стягувачеві у відкритті виконавчого провадження. Разом з цим, у подальшому вказані постанови були скасовані ухвалами Шевченківського районного суду м. Києві від 14.04.2016р. та 24.06.2016 року як незаконні. Вказані ухвали суду не скасовані та набрали законної сили.

Таким чином, оскільки вищевказані виконавчі дії - відмови у відкритті виконавчого провадження були розпочаті до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року то вони мають бути завершені у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999року. При цьому, закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999року не передбачає повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у зв'язку із ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Застосування державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження»

№ 1404-VІІІ від 02.06.2016 року є безпідставним, оскільки такі виконавчі дії, як відмова у відкритті виконавчого провадження, була розпочата до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року, і вони згідно із п.7 розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року завершуються у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999року..

Отже, прийняте рішення головного державного виконавця Бучко В.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.11.2016року № 1554/4 є неправомірним.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

В той же час, суд не знаходить підстав для зобов'язання державного виконавця відділу ДВС відкрити виконавче провадження, оскільки вказана вимога не узгоджується із змістом ст.387 ЦПК України та положеннями Закону України "Про виконавче провадження", так як вирішення питання про прийняття виконавчого листа до виконання державний виконавець має здійснити самостійно та з підстав, передбачених Законом.

Керуючись ст. ст.4,8, 13, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати рішення, у вигляді повідомлення, головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18.11.2016р. № 1554/4 про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання неправомірним.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: