УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 серпня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від нього грошові кошти у розмірі 100 тис. грн, які зобов'язався повернути до 1 вересня 2013 року. Оскільки відповідач не повернув отримані кошти, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2014 року, що набрало законної сили, стягнуто з відповідача на його користь суму позики у розмірі 100 тис. грн та 1 тис. грн витрат по сплаті судового збору. Оскільки відповідач рішення суду не виконує, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 3 % річних у розмірі 6 098 грн 63 коп., інфляційні витрати у розмірі 61 800 грн, проценти за користування позикою у розмірі 30 795 грн 47 коп.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року відкрито провадження у дані справі.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_5 відмовлено на підставі ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд з посиланням на ч. 4 ст. 297 ЦПК України, вірно виходив із того, що ОСОБА_5 уже звертався до апеляційного суду з апеляційними скаргами на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року і ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, 21 червня 2016 року та від 1 вересня 2016 року, які ОСОБА_5 не оскаржувались та набрали законної сили, у відкритті апеляційного провадження за цими апеляційними скаргами відмовлено на підставі ст. 297 ЦПК України. Оскільки повторне звернення до суду з апеляційною скаргою на те саме рішення суду при наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 297 ЦПК України не допускається, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

При цьому безпідставне поновлення пропущеного на значний термін строку оскарження рішення суду, що набрало чинності, є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І.Гулько

О.В.Закропивний