Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 2 вересня 2015 року, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 8 листопада 2016 року,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаною заявою, мотивуючи тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 вересня 2015 року з

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2007 року в розмірі 16 248,45 доларів США. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 січня 2016 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у солідарно порядку стягнуто пеню. 27 липня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, було організовано укладення іпотекодавцями ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з ОСОБА_8 договору купівлі-продажу переданої в іпотеку квартири

АДРЕСА_1.

Оскільки на сьогоднішній день діє мораторій на стягнення з

ОСОБА_4 залишку заборгованості, ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізовано передане в іпотеку майно, а у ОСОБА_4 відсутнє інше нерухоме майно, просили відстрочити виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 вересня 2015 року на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 19 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 8 листопада 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати постановлені в справі ухвали та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно застосував положення ст. 373 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження» та вірно виходив із відсутності виняткових обставин, що утруднюють виконання судового рішення.

Дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин, оскільки предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська