АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Гаєвської Т.А., Климюк В.Ю., Трегубова Е.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про визнання недійсним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до ПрАТ «МТС Україна» про відшкодування моральної шкоди в результаті незаконного позбавлення можливості трудитися. Протягом розгляду справи позивач уточнила свої вимоги та просила визнати недійсним та скасувати наказ ПрАТ «МТС Україна» №ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року про попередження про скорочення посади та наступне вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці - скорочення штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпГІ України; визнати недійсним та скасувати наказ ПрАТ «МТС Україна» №ЛС-177 від 09 лютого 2016 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1, експертом з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії, Структурний підрозділ: Група Київський магазин, Хрещатик, ДЕПП 11.02.2016; поновити ОСОБА_1 на попередній посаді - експерт з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії. Структурний підрозділ: Група Київський магазин, Хрещатик, ДЕПП з 11 лютого 2016 року; стягнути з ПрАТ «МТС Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2016 року по день ухвалення рішення, стягнути з ПрАТ «МТС Україна» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн.

Справа № 757/10885/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6537/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що наказ про звільнення є незаконним, оскільки не відповідає вимогам ст..ст.40,42, 49-2 КЗпП України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді експерта з продажу та обслуговування абонента 2 категорії, Структурного підрозділу: Група Київський магазин, Хрещатик, ДЕПП з 11 лютого 2016 року.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 лютого 2016 року

по 28 лютого 2017 року в розмірі 93 239, 10 грн. без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» в дохід держави

судовий збір в розмірі 1 483,50 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» - Будник Б.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що судом було порушено ст. 31 ЦПК України, яка встановлює, що позивач має право подати заяву про зміну предмету позову до початку розгляду справи. Первісна позовна заява була подана позивачем 11 березня 2016 року, після чого відбулось декілька судових засідань, сторони озвучили свої вимоги та заперечення, надавали додаткові докази та пояснення. 01 листопада 2016 року вже після початку розгляду справи по суті позивачем була подана нова редакція позовної заяви, яка істотно відрізнялась від первинної.

Крім того, позов про поновлення на роботі позивач мав право подати не пізніше 11 березня 2016 року, однак позивач звернулась до суду з позовом лише 01 листопада 2016 року, тобто з пропуском строків позовної давності.

Зазначав, що ст. 42 КЗпП України не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідачем було здійснено не скорочення штату в межах певного структурного підрозділу, а було повністю ліквідовано весь структурний підрозділ.

11 грудня 2015 року позивача було під підпис ознайомлено з Наказом від 09.12.2015 року № ЛС-1932 «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення», яким позивач попереджалася про майбутнє вивільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 11.02.2016 року. Пунктом 2 цього ж наказу позивачу пропонувалось зайняти одну з перелічених вакансій, що існували на підприємстві і відповідали спеціальності та кваліфікації позивача. Список вакансій був у додатку до зазначеного наказу. Оскільки із запропонованого списку позивач не погодилася з жодною пропозицією, про що свідчить її власноручний підпис, 24 грудня 2015 року їй додатково було запропоновано перелік вакантних посад, що існували на підприємстві. 29 грудня 2015 року позивач повідомила, що не погоджується на жодну посаду із списку. 04 лютого 2016 року позивачу втретє було запропоновано розглянути список вакансій, що існували на підприємстві на вказану дату, та обійняти будь-яку з них, однак позивач також відмовилася від такої пропозиції, про що свідчить її підпис від 08 лютого 2016 року. Отже, на жодну із трьох пропозицій переведення на іншу роботу позивач не дала згоди.

В судовому засіданні представники ПрАТ «МТС Україна» - Гаєвська Т.А., Климюк В.Ю., Трегубов Е.Л. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного..

Судом установлено, що 1 серпня 2011 року ОСОБА_1 прийнято на посаду адміністратора залу в ПрАТ «МТС Україна». 20 серпня 2012 року переведено на посаду старшого експерта з продажу та обслуговування абонентів.

3 серпня 2015 року ОСОБА_1 переведено на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії.

Наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-413.0 від 8 грудня 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» було ліквідовано структурний підрозділ: Група київський магазин, Хрещатик.

9 грудня 2015 року позивача попереджено про майбутнє вивільнення та запропоновані посади місце розташування яких знаходиться за межами місцевості в якій позивач працює та проживає. Від запропонованих посад позивач відмовилась.

Наказом ПрАТ «МТС Україна» № ЛС-177 від 9 лютого 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії Структурний підрозділ; Група київський магазин, Хрещатик, ДЕПП з 11 лютого 2016 року у зв»язку з скороченням (п.1 ст.40 КЗпП України).

Крім того, наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-389.0 від 17 листопада 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» було створено структурний підрозділ: Магазин VODAFONE, Київ-Пасаж.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем фактично скорочення штату та чисельності працівників не проведено, оскільки ліквідувавши один структурний підрозділ ним було створено інший з тим же напрямком роботи в тому ж місці. Відповідачем порушені норми ч.2 ст.42 КЗпП України та переважне право на залишення на роботі, чим не дотримано передбачену законом процедуру звільнення. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не дотримався обов»язку визначеного ч.2 ст.40 КЗпП України, що є підставою для поновлення позивача на раніше займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання труового договору власником або уповноваженим ним органом у разі зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов»язані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, суди зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази змін в організації виробництва і праці, того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Встановлено, що наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-413.0 від 8 грудня 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» з метою покращення бізнес-процесів та норм управління, збереження балансу «ресурси-результат» та оптимізації виробничих процесів, в межах Департаменту абонентського обслуговування в підпорядкуванні начальника Відділу продаж масового ринку було ліквідовано структурний підрозділ: Група київський магазин, Хрещатик ( т.1 а.с.96).

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 було під підпис ознайомлено з наказом № ЛС-1932 від 9 грудня 2015 року «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення», яким позивач попереджалася про майбутнє вивільнення із займаної посади за п.1 статті 40 КЗпП України з 11 лютого 2015 року. Пунктом 2 цього ж наказу позивачеві пропонувалось зайняти одну з перелічених вакансій, що існували на підприємстві і відповідали спеціальності та кваліфікації позивача ( т.1 а.с.98).

Позивач не погодилась з жодною із запропонованих вакансій, що підтверджується її підписом ( т.1 а.с.99).

24 грудня 2015 року позивачу були запропоновані наявні на цю дату вакантні посади, від яких ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується її підписом ( т.1 а.с.101). Крім того, позивач 8 лютого 2016 року відмовилась від запропонованих вакантних посад, які існували на підприємстві станом на 4 лютого 2016 року та відповідали її кваліфікації ( т.1 а.с.102).

Отже, зазначені обставини дають підстави вважати, що в ПрАТ «МТС Україна» відбулись зміни в організації виробництва та праці, був скорочений цілий структурний підрозділ - група київський магазин, Хрещатик, звільнення ОСОБА_1 відбулося після закінчення двомісячного попереджувального строку, який визначений законодавцем обов»язковою умовою для такого звільнення, і відповідачем було дотримано процедуру переведення працівника за її згодою на іншу роботу.

У ПрАТ «МТС Україна» відбулись зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення цілого структурного підрозділу: Група київський магазин, Хрещатик, що підтверджується наказом №ОД/П-413.0 від 8 грудня 2015 року, витягами з загального штатного розкладу Групи київський магазин, Хрещатик, ПрАТ «МТС Україна» станом на 8 грудня 2015 року, 11 грудня 2015 року, 31 грудня 2015 року, 31 січня 2016 року, 11 лютого 2016 року та 12 лютого 2016 року ( т.1 а.с.140-146).

Згідно цих витягів станом на 1 грудня 2015 року у штаті Група київський магазин, Хрещатик рахувалось чотири одиниці, в тому числі експерт з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії, яку займала ОСОБА_1 Станом на 31 грудня 2015 року у штаті Група київський магазин, Хрещатик рахувалось три одиниці. Станом на 12 лютого 2016 року всі посади в складі структурного підрозділу були скорочені.

Отже, висновок суду про те, що скорочення штату працівників не відбулося, не грунтується на встановлених обставинах.

У період з дня попередження позивача про майбутнє вивільнення і до дня її звільнення ОСОБА_1 пропонувалися наявні на підприємстві вакансії, що відповідали її спеціальності та рівню кваліфікації, від переведення на які вона відмовилася.

Сама по собі зміна кількісної чисельності штату Дирекції з продажу та абонентського обслуговування у період з 1 листопада 2015 року по 12 лютого 2016 року не дає підстав уважати, що відповідачем не виконані вимоги ст..49-2 КЗпП України, не запропоновані посади, що відповідали її спеціальності та рівню кваліфікації.

Крім того, позивач не заперечувала, що вакансії їй були запропоновані, але оскільки вакантні посади їй були запропоновані в інших містах України, а не в місті Києві , вона від них відмовилась. На інші обставини в обґрунтування своєї відмови позивач не посилалась.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 мала переважне право на залишення на роботі, як то передбачено ст..42 КЗпП України, а також, що позивач належить до категорії осіб, які користуються переважним правом на залишення на роботі стороною позивача у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку не надано.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, що не відповідають встановленим обставинам.

Зважаючи на те, що відсутні підстави для визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, вимоги позивача про скасування наказів про попередження про скорочення посади, про звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Вказані обставини відповідно до ст.309 ЦПК України дають підстави для скасування рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, , 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 лютого 2017 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про визнання недійсним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: