01.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/482/16-ц
Єдиний унікальний номер 205/482/16ц
Номер провадження 2/205/750/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про примусове вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 січня 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6, треті особи: Відділ формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що 70/100 частин домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську належать ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 10 серпня 2007 року, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 16 серпня 2007 року.

30/100 частин домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську належать ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 10 серпня 2007 року, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 16 серпня 2007 року.

Домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську складається з одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд.

В теперішній час у домоволодінні зареєстровані чотири особи: донька позивача ОСОБА_4, онук позивача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 колишній чоловік доньки позивача ОСОБА_4, який був зареєстрований в домоволодінні 12 березня 2007 року.

Однак, в домоволодінні проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 в зазначеному домоволодінні була здійснена в звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з донькою позивача ОСОБА_4 з 1993 року по 05 травня 2015 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З початку 2014 року ОСОБА_4 припинила подружні стосунки з відповідачем ОСОБА_2 З 01 листопада 2014 року і до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 в вищезазначеному домоволодінні не проживає, його речей у домоволодінні немає.

В грудні 2014 року відповідач ОСОБА_2 фактично створив нову сімю та проживає за іншою адресою.

На підставі вищевикладеного просить визнати ОСОБА_2 з його малолітньою донькою ОСОБА_6, такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: пров. Братський, будинок № 1 у м. Дніпропетровську.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 23 грудня 2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про примусове вселення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 та його малолітня донька ОСОБА_6, 20 жовтня 2015 року, зареєстрували своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 де і проживали до квітня 2015 року.

Власниками домоволодіння за адресою: пров. Братський будинок № 1 у м. Дніпропетровську є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

У квітні 2015 року позивач прибувши до будинку, де мешкає виявив, що замки на вхідних дверях замінено, через зазначене він не зміг потрапити до будинку. ОСОБА_1 повідомила, що навмисно змінила замки на вхідних дверях до будинку та не має наміру надавати ОСОБА_2 ключі від будинку, а особисті речі викинула.

ОСОБА_2 звернувся до міліції, дільничним інспектором був складений відповідний акт.

ОСОБА_2 вважає дії відповідачів щодо виселення незаконними.

На підставі зазначеного, просить суд примусово вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до житлового будинку за адресою: пров. Братський будинок № 1 у м. Дніпропетровську та покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах його малолітньої доньки ОСОБА_6, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання втратившею право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністюзалишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, зустрічний позов не визнали у повному обсязі та просили відмовити у його задоволенні, участі у судових дебатах не приймали, від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8, первісні позовні вимоги не визнали. Зустрічний позов підтримали та просили суд його задовольнити, участі у судових дебатах не приймали. Про день, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В судове засідання третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не зявилася, про день, місце та час судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, зустрічний позов не визнала у повному обсязі та просила відмовити у його задоволенні, участі у судових дебатах не приймала. Про день, місце та час судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, участі у судових дебатах не приймав. Про день, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб ОСОБА_9 просила розглянути справу згідно вимог діючого законодавства, участі в судових дебатах не приймала, надала заяву про розгляд справи у їх відсутність.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_10 просила розглянути справу згідно вимог діючого законодавства.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що 70/100 частин домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську належать ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 10 серпня 2007 року, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 16 серпня 2007 року. /а.с. 12, 13/

30/100 частин домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську належать ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 10 серпня 2007 року, право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 16 серпня 2007 року. /а.с. 14-15/

Відповідно до технічного паспорту, виготовленому за станом на 04 березня 2011 року домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпропетровську складається з одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд. /а.с. 16-21/

З адресної картки по провулку Братський у домоволодінні № 1 вбачається, що у домоволодінні зареєстрованими значаться: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, 20 жовтня 2015 року. /а.с. 21/

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в домоволодінні № 1 по пров. Братський м. Дніпропетровську зареєстрований 12 березня 2007 року як чоловік доньки позивача ОСОБА_4

05 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ № 210596. /а.с. 22/

Відповідно до довідки від 21 листопада 2015 року, виданої головою квартального комітету -45 ОСОБА_11, ОСОБА_2 не проживає з 01 листопада 2014 року по теперішній час за адресою: пров. Братський, 1. /а.с. 23/

Згідно акту обстеження домоволодіння № 1 по пров. Братський в м. Дніпропетровську від 15 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 в домоволодінні не проживає з 01 листопада 2014 року і його особистих речей немає. /а.с. 24/

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено, що з березня 2015 року ОСОБА_2 припинив шлюбні відносини з ОСОБА_4 та добровільно виїхав із домоволодіння № 1 по пров. Братському м. Дніпропетровську, змінивши місце свого проживання. В грудні 2015 року ОСОБА_2 створив нову родину з ОСОБА_12, з якою ОСОБА_2 13 червня 2015 року зареєстрував шлюб.

20 жовтня 2015 року народилася ОСОБА_6, батьками якої зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_12. /а.с. 121/

В домоволодінні № 1 по пров. Братському в м. Дніпрі в травні 2015 року було встановлено, додаткові замки, що не оспорювалося сторонами під час судового розгляду.

Під час розгляду справи були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 та є сусідкою позивача з 2007 року. Зазначила, що ОСОБА_2 поступово вивозив свої речі з домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпрі починаючи з літа 2014 року, спочатку вивіз речі з гаража, а потім особисті, їй відомо про цей факт оскільки ОСОБА_2 допомагав виносити речі її чоловік.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що є сином ОСОБА_2, ОСОБА_4 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. З 05 листопада 2013 року по 20 травня 2015 року служив у армії в м. Дніпрі. В період перебування в армії вдома бував 4-5 разів. В кінці березня 2015 року зателефонувала мама та сказала, що розлучається з батьком. В кінці березня 2015 року особисто допомагав матері збирати речі батька ОСОБА_2 та коли батько приїхав допомагав йому їх винести. Коли ОСОБА_2 виїхав, у нього залишився комплект ключів від будинку. Додатковий замок було встановлено через декілька тижнів після того, як батько забрав свої речі, у звязку з погрозами на адресу ОСОБА_4 з боку матері ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з сестрою позивача ОСОБА_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 з осені 2014 року. Йому відомо, що ОСОБА_4 мала намір змінити замки, однак сказала, що це коштує дуже дорого.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8. Зазначила, що в липні-серпні 2014 року ОСОБА_2 виконував у неї ремонтні роботи та поступово робив ремонт в будинку № 20 по пров. Кружевницької. З жовтня 2014 року ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_9, в якій саме квартирі їй невідомо, з жінкою та двома дітьми.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що є батьками ОСОБА_2 Підтвердили, що в травні 2015 року їх син привіз до їхнього будинку особисті речі та інструмент. З пояснень ОСОБА_2 їм стало відомо, що за місцем його мешкання у домоволодінні № 1 по пров. Братському у м. Дніпрі було змінено замки, його особисті речі були зібрані та до домоволодіння його не впустили. Також, зазначили, що ОСОБА_2 створив нову сімю та мешкає по вул. Л. Макієвської, 20/86 з новою родиною.

Крім того, за положеннями частин першої ст. ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 391 цього кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідачем не надано доказів поважних причин його відсутності і не проживання у домоволодінні № 1 по пров. Братському в м. Дніпрі, суд з огляду на викладені обставини і враховуючи аналіз викладених вище положень закону, прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з березня 2015 року, яка належить на праві власності позивачу не проживав там постійно більше одного року без поважних причин, а тому втратив право користування ним.

Отже, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що ОСОБА_2 добровільно залишив домоволодіння № 1 по пров. Братському в м. Дніпрі, фактично не проживає в вищезазначеному домоволодінні з березня 2015 року, особисті речі ОСОБА_2 в домоволодінні відсутні, дані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі доведені з боку позивача, внаслідок чого підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_18 підлягають стягненню судові витрати, у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 9, 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ формувань та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням № 1 по пров. Братському в м. Дніпрі, усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні домоволодінням № 1 по пров. Братському в місті Дніпрі з боку ОСОБА_2, шляхом зняття йог з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпро, пров. Братський, буд. № 1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування в особі Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про примусове вселення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко