Номер провадження: 22-ц/785/4514/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада про витребування майна та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Під час розгляду в апеляційному суді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 березня 2017 року по цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада про витребування майна та виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання права власності, представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення позову шляхом призначення експертизи, на вирішення якої просить поставити наступні питання:

- яка загальна площа нежитлового підвального приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - яке фукнціональне призначення нежитлового підвального приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, до якої категорії приміщень (допоміжні та/або підсобні) відноситься, згідно технічних даних та чи призначене для технічної експлуатації будинку, в якому воно знаходиться; - чи є нежитлове підвальне приміщення невід'ємною частиною з приміщення, що розташоване на 1-му поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 площею 256,3 кв. м. та належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та чи може підвальне приміщення використовуватися окремо від вказаного приміщення без переобладнання (перебудови).

Заслухавши пояснення, дослідивши подане клопотання, судова колегія вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

У відповідності до ч. 1 ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо.

Вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі слід враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити; чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі; які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

Судова колегія враховує, що предметом спору є нежитлові підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1 які позивач намається витребувати у свою власність у набувача, а набувач в свою чергу - визнати за собою право власності на вказані нежитлові підвальні приміщення.

Законодавчі акти, які регулювали питання спільного майна багатоквартирних будинків, змінювалися з часу початку приватизації в Україні декілька разів.

Тому під час вирішення конкретного спору щодо підвальних приміщень слід застосовувати ті акти, які діяли на момент виникнення спірних відносин.

У відповідності до ч.2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою та зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки в майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї тощо) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно й окремо приватизації не підлягають.

Через відсутність вичерпного переліку допоміжних приміщень, а також критеріїв віднесення тих чи інших приміщень у багатоквартирному будинку до допоміжних, Конституційний Суд України у рішенні від 02.03.2004 року, надав офіційне тлумачення вказаних положень закону, де зазанчив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує провадження додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. допоміжних приміщень є те, що дані приміщення мають функціональне призначення для обслуговування будинку, є спільною власністю всіх мешканців багатоквартирного будинку, і не можуть передаватися у власність та відчужуватися і на ці приміщення або їх частку не може бути звернуто стягнення в порядку виконання рішення суду, як на власність боржників - мешканців будинку.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, необхідно виходити як із місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання».

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 р. № 2866-III (далі - Закон про ОСББ) у ст. 1 цього Закону закріплювалося визначення допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Таким чином, Закон про ОСББ уперше чітко встановив критерій віднесення приміщень до допоміжних, а саме: призначення приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Також указаний Закон установив перелік приміщень, які можуть відноситися до допоміжних.

Законом про ОСББ була введена класифікація спільного майна співвласників багатоквартирного будинку на неподільне і загальне майно. Неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається із частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку. Неподільне майно, згідно із цим Законом, перебуває в спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку та не підлягає відчуженню.

Отже, питання про можливість існування іншої форми власності на підвальні приміщення, окрім спільної, залежало від того, чи мали ці приміщення передбачене законом цільове призначення, а саме забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Якщо так, то ці приміщення вважалися допоміжними приміщеннями та могли відноситися до загального чи неподільного майна.

Якщо ж ці приміщення мали інше призначення (наприклад, для ведення торгівлі, надання послуг, ведення підприємницької діяльності), вони могли перебувати в приватній власності.

Як вбачається з листа ПП «Гуіді-Ілюзіон» від 26.06.2009 року на адресу Представництва комунальної власності, підприємством перериває з 17.06.2009 року договір оренди підвального приміщення № 1016 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2007 року. Лист підписаний директором ПП Гудіні-Ілюзіон» ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 85).

Тобто ОСОБА_2 була керівником підприємства, яке орендувало у Одеської міської ради в особі Представництва по комунальній власності спірні нежитлові підвальні приміщення з 08.07.1996 року. Підставою переривання договору оренди стало набуття права власності на спірні приміщення ОСОБА_3 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2007 року, яке в подальшому було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.04.2008 року та скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2011 року.

Правова підстава оренди у Одеської міської ради в особі Представництва з комунальної власності спірних приміщень з 1996 року суб'єктом підприємницької діяльності - ПП «Гудідні-Ілюзіон» свідчить, що спірні підвальні приміщення мали інше призначення (наприклад, для ведення торгівлі, надання послуг, ведення підприємницької діяльності) і тому могли бути об'єктом комунальної або приватної власності.

Підтвердженням перебування спірних підвальних приміщень площею 123,5 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 у комунальної власності є свідоцтво про право власності від 07.07.2006 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 648 від 15.10.2005 року, яке не визнавалося недійсним, нечинним та не скасовано у встановленому порядку і в даній справі ОСОБА_2 не оспорюється (не заявлені відповідні вимоги).

Крім того, сам по собі факт не відображення у технічних паспортах спірного нежитлоого підвального приміщення сходів внаслідок чого площа приміщення складає не 123,5 кв. м., а 119,8 кв. м. не є підставою для призначення експертизи, оскільки з оглянутих матеріалів справи та порівнянні вимог первісного та уточненого зустрічного позову ОСОБА_2 вбачається, що фактично йдеться про одне й те саме приміщення, загальна площа якого у реєстраційних документах складає 123,5 кв. м. При таких обставинах немає підстав призначати експертизу для уточнення площі спірного підвального приміщення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 133, 143, 168 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В заяві представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи нежитлового підвального приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова