Номер провадження: 22-ц/785/4278/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_3 міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3 міська рада, звернувшись 21 листопада 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі. На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 отримав 8 травня 2007 року державний акт серія ЯЕ №111823 на земельну ділянку кадастровий номер :41:008:0007 на підставі нотаріально посвідченого 29 травня 2007 року договору дарування здійснив відчуження земельної ділянки ОСОБА_7, який на підставі нотаріально посвідченого 11 липня 2007 року договору дарування здійснив відчуження земельної ділянки ОСОБА_8 В свою чергу ОСОБА_8 на підставі договору дарування отримав державний акт серія ЯЕ №662425 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :41:008:0007 та на підставі нотаріально посвідченого 4 серпня 2014 року договору купівлі-продажу здійснив відчуження земельної ділянки ОСОБА_9, яка на підставі нотаріально посвідченого 29 червня 2016 року договору купівлі-продажу здійснила відчуження земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07, на підставі якого ОСОБА_6 набув право власності на земельну ділянку, скасовано ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2008 року, в подальшому позовна заява ОСОБА_6 ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року була залишена без розгляду. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року, скасовано державний акт серія ЯЕ №662425 про право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку кадастровий номер :41:008:0007. Посилаючись на вибуття земельної ділянки з володіння територіальної громади міста в особі ОСОБА_3 міської ради не з її волі, а іншим шляхом, позивач ОСОБА_3 міська рада просила витребувати від ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь територіальної громади міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 міської ради земельну ділянку кадастровий номер :41:008:0007, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиці Рибальська, 45/1; встановити порядок виконання рішення, вказавши, що рішення є підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку за територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 міської ради; стягнути судові витрати (а.с.2-6).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника позов не визнали, просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності (а.с.71-72).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено з підстав спливу строку позовної давності (а.с.77-82).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року (а.с.84-86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 міська рада просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав встановленим вибуття земельної ділянки з володіння територіальної громади міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 міської ради поза волею громади іншим шляхом, проте відмовив в позові про витребування земельної ділянки з незаконного володіння відповідачів з підстав пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Висновки суду в частині наявності підстав для відмови в позові не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку загальною площею 1000 кв.м, розташовану в м. Одесі по вул. Рибальській (Рибача), №45/1, цільового призначення «для обслуговування житлового будинку, господарських споруд». (а.с.9-10).

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07 ОСОБА_3 міським управлінням земельних ресурсів 8 травня 2007 року видано державний акт серія ЯЕ №111823 на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі (а.с.11-12).

На підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 29 травня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 5999, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі (а.с.13).

На підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 11 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 8271, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі (а.с.16).

На підставі договору дарування, посвідчено 11 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за №8271, ОСОБА_3 міським управлінням земельних ресурсів 2 жовтня 2007 року видано державний акт серія ЯЕ №662425 на право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі (а.с.14-15).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2008 року в справі №2-6804/08 за поданою у травні 2008 року заявою Управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради про перегляд заочного рішення, ухвалене в порядку заочного розгляду справи рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07 скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2008 року позовну заяву ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України (позивач повторно не звився в судове засідання, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав) (а.с.21).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2012 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року, в справі №1512/1132/2012 позов прокурора Київського району міста Одеси в інтересах ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_8, управління Державного комітету України з земельних ресурсів в місті ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково; скасовано державний акт серія ЯЕ №662425, виданий 2 жовтня 2007 року про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі, встановлено порядок виконання рішення, згідно якого рішення є підставою для скасування державної реєстрації державного акту; в іншій частині відмовлено (а.с.18-20, 21-23).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідчено 4 серпня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованого в реєстрі за №1310, ОСОБА_8 продав ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі (а.с.25).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідчено 29 червня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за №1258, ОСОБА_9 продала в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_13 земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), цільового призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі. Державну реєстрацію права власності на ? частку земельної ділянки за ОСОБА_4, на ? частку земельної ділянки за ОСОБА_13 проведено 29 червня 2016 року (а.с.24).

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів. Обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 12 ЗК України вирішення питань щодо надання у власність земельних ділянок належить до виключної компетенції територіальної громади в особі місцевих рад.

Згідно статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Правові підстави набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності визначено частиною 1 статті 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Із аналізу вищевказаних фактичних даних встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), розташована по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі, знаходиться в межах міста ОСОБА_11 та є обєктом права комунальної власності територіальної громади, а відтак, могла бути передана громадянину ОСОБА_6 чи будь-якій іншій особі у приватну власність лише за згоди безпосередньо територіальної громади на підставі відповідного рішення ОСОБА_3 міської ради. Натомість, ОСОБА_3 міська рада як уповноважений орган власника територіальної громади міста ОСОБА_11 рішення про передачу земельної ділянки із земель комунальної власності територіальної громади у приватну власність громадянина ОСОБА_6 чи будь-якої іншої особи не приймала, земельна ділянка вибула із володіння територіальної громади міста не з волі громади, а іншим шляхом, а саме на підставі рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку за громадянином ОСОБА_6

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Дана норма матеріального права передбачає право власника на віндикаційний позов, тобто на вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння (позов неволодіючого власника до володіючого не власника про витребування і повернення майна). Позивач повинен доказати факт існування права власності. Незаконне володіння це володіння без відповідної правової підстави; як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах від 16 квітня 2014 року в справі №6-146цс16, від 11 квітня 2014 року в справі №6-52цс14 та інших за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Судова практика орієнтує на те, що норма частини 1 статті 116 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі; не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину; у цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Таким чином, земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер :41:008:0007), розташовану по вул. Рибальській, 45/1 в м. Одесі, набуто ОСОБА_6 на підставі судового рішення, що в подальшому було скасовано, відтак, у сенсі правових позицій Верховного Суду України земельна ділянка є такою, що вибула з володіння власника територіальної громади міста поза його власника волею. Дана обставина надає право власнику земельної ділянки територіальній громаді міста ОСОБА_11 в особі ОСОБА_3 міської ради як неволодіючому власнику шляхом предявлення віндикаційного позову витребувати земельну ділянку у останніх її набувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які у сенсі положень статті 387 ЦК України є володіючими не власниками. Незаконність володіння земельною ділянкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 полягає в тому, що вони набули земельну ділянку не від власника (незаконність набуття земельної ділянки ОСОБА_6 має наслідком незаконність переходу прав на ділянку до інших осіб як то ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 тощо).

Територіальна громада міста ОСОБА_11 в особі ОСОБА_3 міської ради довела факт існування права комунальної власності на земельну ділянку, земля вибула з володіння громади на підставі судового рішення, що скасовано, відповідно, передбачене пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України право на витребування земельної ділянки від добросовісних набувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявне та підлягає захисту.

Питання про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 може бути вирішено лише ОСОБА_3 міською радою.

У вирішенні питання дотримання строків звернення до суду за захистом порушеного права, колегія суддів виходить з наступного.

Позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України).

Земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади міста на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року в справі №2-2310/07, ухваленого в порядку заочного розгляду справи. На підставі вказаного судового рішення ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку 8 травня 2007 року. Таким чином, з 8 травня 2007 року територіальна громада міста в особі уповноважених нею органів могла дізнатися про порушення свого права.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2007 року скасовано за заявою уповноваженого органу територіальної громади 14 листопада 2008 року. До скасування судового рішення земельна ділянка була двічі відчужена на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування, а саме 29 травня 2007 року ОСОБА_6 ОСОБА_7, 11 липня 2007 року ОСОБА_7 ОСОБА_8 Таким чином, звернення уповноваженого органу ОСОБА_3 міської ради до суду з заявою про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення з послідуючим залишенням позовної заяви ОСОБА_6 без розгляду 19 грудня 2008 року у сенсі положень частин 2,3 статті 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, такий перебіг починається заново з 19 грудня 2008 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2012 року в справі №1512/1132/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року, скасовано державний акт, який отримав на земельну ділянку ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого 11 липня 2007 року договору дарування. У період між ухваленням рішення судом першої інстанції та переглядом рішенням апеляційною інстанцією ОСОБА_8 здійснив відчуження 4 серпня 2014 року земельної ділянки на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_9 Таким чином, звернення прокурора в інтересах держави в особі ОСОБА_3 міської ради до суду з приводу все тієї ж земельної ділянки у сенсі положень частин 2,3 статті 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, такий перебіг починається заново з 22 червня 2015 року.

Після перегляду в апеляційному порядку рішення Київського районного суду м.Одеси від 13 вересня 2012 року ОСОБА_9 здійснила 29 червня 2016 року відчуження земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Позов до суду з вимогами про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 предявлено ОСОБА_3 міською радою 21 листопада 2016 року. Таким чином, зважаючи на переривання перебігу позовної давності зверненнями до суду та початок чергового перебігу 22 червня 2015 року щодо захисту права власності на земельну ділянку, приймаючи до уваги те, що набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як останніми добросовісними набувачами земельної ділянки мало місце 29 червня 2016 року, предявлення позову 21 листопада 2016 року про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної ділянки є таким, що поданий в межах строку звернення до суду за захистом порушеного права. Правові підстави для застосування передбачених частиною 4 статті 267 ЦК України наслідків спливу позовної давності до вимог про витребування земельної ділянки у останніх набувачів відсутні.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позову в сумі 1378,00 грн. та на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1760,00 грн. підлягають присудженню на користь позивача з відповідачів в рівних частках, а саме з кожного по 1569,00 грн. (а.с.1,90).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь територіальної громади міста ОСОБА_11 в особі ОСОБА_3 міської ради () земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :41:008:0007, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Рибальська, 45/1.

Встановити порядок виконання рішення, згідно якого рішення є підставою для здійснення за територіальною громадою міста ОСОБА_11 в особі ОСОБА_3 міської ради державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :41:008:0007, розташовану за адресою: м. Одеса, вулиця Рибальська, 45/1.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 міської ради (УДК в Одеській області, МФО 828011, на рахунок отримуача ВДК і місті ОСОБА_11, , код бюджетної класифікації 13050200) витрати на сплату судового збору в сумі 1569 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 міської ради (УДК в Одеській області, МФО 828011, на рахунок отримуача ВДК і місті ОСОБА_11, , код бюджетної класифікації 13050200) витрати на сплату судового збору в сумі 1569 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_2