У х в а л а

іменем україни

08 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2009 року між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (далі − ПАТ КБ «ПриватБанк») у Ялтинському відділенні банку був укладений договір № SAMDN5386 (вклад «Депозит-VIP»). Відповідно до вказаного договору він поклав на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 55 000 грн на строк 12 місяців, тобто з 28 вересня 2009 року по 28 вересня 2010 року включно під 22,5% річних з нарахуванням відсотків щомісячно. Одночасно з підписанням вказаного договору сторонами було підписано Угоду про використання аналогу власноручного підпису на договорах та угодах, згідно з якою при укладанні договорів та додаткових угод до них можливе використання факсимільного відтиску печатки банку та підпису Голови Правління банку Дубілета О.В. Відповідно до пункту 7 Договору № SAMDN5386 від 28 вересня 2009 року його дію було продовжено ще на один рік.

29 вересня 2011 року співробітником ПАТ КБ «ПриватБанк» − Мінаєвою Г.В. було оформлено заяву № SAMDN0852, згідно якій йому оформлено депозитний вклад у сумі 150 000 грн 68 коп. на строк 60 місяців, тобто до 29 вересня 2016 року під 15% річних з нарахуванням відсотків щомісячно, відкрито особистий рахунок НОМЕР_1 та видано картку НОМЕР_2. Вказує, що до лютого 2014 року включно на його картку відповідачем щомісячно нараховувалися відсотки, а в березні 2014 року банківська картка НОМЕР_2 відповідачем була заблокована і відсотки взагалі не нараховувалися. На неодноразові звернення до відповідача, а саме на гарячу лінію та у відділення банку, розташованого в м. Краматорську, його запевняли, що його картку найближчим часом буде розблоковано та на неї будуть нараховані відсотки. У зв'язку з тим, що відповідач так й не розблокував картку, він звернувся до відповідача з вимогою розірвати депозитний договір, направити на паперовому носії виписку до депозитного рахунку, повернути вклад та виплатити відсотки за весь період затримки. Однак, станом на 17 липня 2015 року відповідач не повідомив щодо вкладу та відсотків за договором та не направив виписку по депозитному рахунку.

З огляду на вказане, просив стягнути з відповідача на свою користь суму внеску у розмірі 150 000 грн 68 коп., 15% річних за період з 30 березня 2014 року по 17 липня 2015 року включно у розмірі 29 280 грн 95 коп. Також, з посиланням на ст. 611 ЦК України, просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року,позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму банківського вкладу згідно з договором № SAMDN0852 від 29 вересня 2011 року в розмірі 150 000 грн 68 коп., проценти за користування коштами вкладу за період з 30 березня 2014 року по 23 травня 2016 року включно в сумі 48 937 грн 72 коп., а всього в сумі 198 938 грн 40 коп.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 1 989 грн 38 коп.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оскількивідповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив взяте на себе за договором грошове зобов'язання, а його дії щодо обмеження права ОСОБА_4 на розпорядження його грошовими коштами є протиправними, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 сума вкладу за договором № SAMDN0852 (вклад «Стандарт») від 29 вересня 2011 року в розмірі 150 000 грн 68 коп. та нараховані на суму вкладу проценти за період з 30 березня 2014 року по 23 травня 2016 року у розмірі 48 937 грн 72 коп.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ступак