АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Усика Г.І.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Всеукраїнського об'єднання ветеранів, голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Всеукраїнського об'єднання ветеранів, голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року про відмову в задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю скасувати, зобов'язати Голосіївський районний суд м. Києва ухвалити нове рішення, яким встановити необхідність виконання відповідачами рішень Апеляційного суду м. Києва та Голосіївського районного суду м. Києва шляхом зобов'язання ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів на чолі з головою ОСОБА_7 звільнити захоплені приміщення по вулиці Саксаганського, 64-а в місті Києві та повернути незаконно отримані кошти за період з 2012 року по 2017 рік, а також накласти на раду Всеукраїнського об'єднання ветеранів за зловмисне невиконання рішень суду штраф в розмірі 150 000,00 грн..

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене без належної оцінки поданих сторонами доказів. Зазначив, що суд першої інстанції не розглянув та не оцінив документи, які він надав в обґрунтування вимог позову. Не було враховано, що відповідач ОСОБА_7 не надає відповіді на письмові звернення позивача щодо необхідності виконання рішень судів про звільнення приміщення, що свідчить про його ухилення від їх виконання. Суд безпідставно відмовив у витребуванні від Управління праці та соціального захисту населення довідки про повну суму незаконно отриманих радою Всеукраїнського об'єднання ветеранів грошових коштів за період з 2012 по 2017 роки, хоча така інформація має важливе значення для розгляду справи. Посилався на те, що представник позивача ОСОБА_8 продовжує бути головою Печерського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, рішення про його звільнення з цієї посади є неправомірним, а тому невиконання ОСОБА_7 судових рішень Апеляційного суду м. Києва та Голосіївського районного суду м. Києва порушує його права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Всеукраїнського об'єднання ветеранів та відповідач голова Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 в судове засідання не з»явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому порядку. Причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Розширеної ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів від 24 січня 2012 року виключено ОСОБА_9 з членів Всеукраїнського об'єднання ветеранів та зі складу членів Ради об'єднання; раді Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів рекомендовано створити організаційну комісію кількістю 9 -11 чоловік для здійснення організаційно - методичної роботи для проведення районної та міської конференцій з метою кадрово - фахового зміцнення їх керівних органів та виведення столичної організації ВОВ в ряди зразкових; встановлено строк для створення оргкомісії до 03 лютого 2012 року; зобов'язано ОСОБА_9 терміново передати новообраному голові оргкомісії - тимчасово виконуючому обов'язки голови КМО ВОВ печатку, установчі та всі інші документи і майно відділення; затверджено графік проведення районних та міських конференцій; про наслідки виконання даної ухвали письмово повідомляти голові об'єднання ОСОБА_7.

25 лютого 2012 року Київським міським відділенням Всеукраїнського об'єднання ветеранів було проведено позачергову виборну конференцію на вирішення якої було поставлено наступні питання: обговорення ухвали Розширеної ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів від 24 січня 2012 року; обрання ради Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів; обрання наглядової ради Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів; обрання делегатів на восьмий з'їзд. За результатами проведення конференції було підтримано ухвалу Розширеної ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів від 24 січня 2012 року та вирішено інші, включені до порядку денного, питання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року було визнано незаконним проведення позачергової конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що відбулася 25 лютого 2012 року. Визнано незаконними та скасовано рішення, прийняті на позачерговій конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що відбулася 25 лютого 2012 року.

Відомостей щодо набрання вказаним рішенням законної сили матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з позовом до Всеукраїнського об'єднання ветеранів, голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7, позивач ОСОБА_3, з урахуванням численних уточнень позовних вимог, просив визнати раду Всеукраїнського об'єднання ветеранів на чолі з її головою ОСОБА_7 винною в навмисному невиконанні рішення суду; видати представнику позивача виконавчий лист на звільнення приміщення; зобов'язати раду Всеукраїнського об'єднання ветеранів на чолі з її головою ОСОБА_7 повернути із бюджету ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів законній раді Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів протиправно отримані грошові кошти у розмірі 147 544 грн. за період з 2012 року по 21.12.2016 року; накласти на раду Всеукраїнського об'єднання ветеранів та на голову ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 штраф за невиконання рішення суду; стягнути на користь законно обраної ради Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів за приниження, розбійне захоплення приміщення, за вимушене поневіряння по чужих приміщеннях протягом п'яти років, завдання моральної та матеріальної шкоди по 30 000 грн. щорічно за п'ять років, що становить 150 000 грн.. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідач ОСОБА_7, як голова Всеукраїнського об'єднання ветеранів, не виконує рішення суду про визнання незаконними і скасування рішень, прийнятих на позачерговій конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що відбулася 25 лютого 2012 року, а натомість вчиняє неправомірні дії щодо представника позивача ОСОБА_8, зокрема, виключив його з членів Всеукраїнського об'єднання ветеранів.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а також не мотивовано, в чому саме полягає факт порушення відповідачами його цивільного права чи інтересу. Додатково зазначені в заяві про зміну предмету позову вимоги щодо порядку виконання судового рішення, притягнення осіб до кримінальної відповідальності за невиконання рішення, підлягають вирішенню в іншому порядку, визначеному законодавством.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

Так, за змістом ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 30 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вказаних положень законодавства, вбачається, що позивачем є особа, права, свободи чи інтереси якої порушено, невизнано або оспорено внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Виходячи з принципу диспозитивності, що закріплений в статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Тобто, звертаючись до суду, позивач самостійно та на власний розсуд заявляє позовні вимоги, спрямовані на захист свого права чи інтересу, та зазначає про обставини, якими ці вимоги обґрунтовуються.

При цьому, як роз'яснено в правовій позиції Верховного суду України, викладеній в постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами, порушене цивільне право чи цивільний інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Таким чином, особа, яка звертається до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспореного права або інтересу повинна заявити позовні вимоги, які відповідають змісту порушеного права, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Всеукраїнського об'єднання ветеранів, голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів.

При цьому, позовна заява не містить викладу того, яке цивільне право чи інтерес особисто ОСОБА_3 було порушено, невизнано або оспорено, та які саме дії чи рішення відповідачів призвели до такого порушення, оспорення або невизнання.

Оскільки ОСОБА_3 в своїй позовній заяві не зазначено чіткого та обґрунтованого викладу обставин, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, що призвели до порушення прав позивача, не зазначено змісту свого порушеного права, характеру його порушення та наслідків, спричинених цим порушенням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не доведено факт порушення Всеукраїнським об'єднанням ветеранів та його головою ОСОБА_7 його прав та інтересів.

Стаття 10 ЦПК України закріплює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За правилом ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи в обґрунтування позовних вимог про невиконання Всеукраїнським об'єднанням ветеранів та його головою ОСОБА_7 рішень Голосіївського районного суду м. Києва та Апеляційного суду м. Києва, позивач конкретно не вказав, про які саме судові рішення йде мова та до вчинення яких дій зобов'язані відповідачі за вказаними рішеннями.

Згідно наявного у справі рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 про визнання незаконною позачергової конференції, скасування прийнятих рішень було відмовлено.

В матеріалах справи наявна копія рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, яким було визнано незаконним проведення позачергової конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що відбулася 25 лютого 2012 року та визнано незаконними і скасовано рішення, прийняті на цій конференції, проте, вказана копія не містить відмітки про набрання рішенням законної сили.

Крім того, у справі відсутній Протокол, яким зафіксовано хід позачергової конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що відбулася 25 лютого 2012 року, та оформлено прийняті на цій конференції рішення, що позбавляє можливості з'ясувати, які саме рішення визнані судом незаконними і скасовані.

Відсутні у справі також і докази пред»явлення позивачем рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року до Всеукраїнського об'єднання ветеранів до виконання, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що вперше рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року було направлено Всеукраїнському об'єднанню ветеранів 03 листопада 2016 року, тобто, вже після подання ОСОБА_3 до суду цієї позовної заяви.

Всі доводи з приводу даних обставин ґрунтуються виключно на поясненнях та письмових заявах представника позивача ОСОБА_8, проте, вказані пояснення та заяви є викладом суб'єктивної думки представника щодо обставини справи та не можуть вважатися доказом у розумінні ст. 57 ЦПК України.

З огляду на те, що з матеріалів справи не вбачається, а в позовній заяві не обґрунтовано, які саме дії зобов'язані вчинити, проте не вчинили відповідачі Всеукраїнське об'єднання ветеранів та його голова ОСОБА_7, не підтверджено, які рішення позачергової конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів від 25 лютого 2012 року були скасовані, не доведено факт неправомірності отримання Київським міським відділенням Всеукраїнського об'єднання ветеранів як офіційною установою фінансової підтримки в розмірі 147 544 грн. від Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та правильно відмовив в задоволенні позову.

Вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів на чолі з її головою ОСОБА_7 винною в навмисному невиконанні рішення суду та накладення на них штрафу за невиконання рішення суду, оскільки всі питання, які пов»язані з виконання рішення суду у іншій справі, підлягають вирішенню в процесі вчинення виконавчих дій чи оскарження дій державного виконавця.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з Всеукраїнського об'єднання ветеранів та голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 на користь законно обраної ради Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів відшкодування за приниження, розбійне захоплення приміщення, за вимушене поневіряння по чужих приміщеннях протягом п'яти років, завдання моральної та матеріальної шкоди по 30 000 грн. щорічно за п'ять років, що становить 150 000 грн., так як позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він уповноважений на пред'явлення будь - яких вимог від імені ради Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів та на вчинення дій в її інтересах.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявне звернення представника позивача до голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 щодо обов'язкового виконання рішення суду про звільнення приміщення, яке судом першої інстанції не було враховано як доказ на підтвердження заявлених позовних вимог, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що існує будь-яке судове рішення, яким Всеукраїнське об'єднання ветеранів зобов'язано звільнити приміщення по вулиці Саксаганського, 64-а в місті Києві.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, на яке посилається представник позивача, було лише визнано незаконним проведення 25 лютого 2012 року позачергової конференції Київського міського відділення Всеукраїнського об'єднання ветеранів та скасовано прийняті на ній рішення, проте жодних зобов'язань щодо звільнення будь-яких приміщень вказане рішення суду на Всеукраїнського об'єднання ветеранів та його голову ОСОБА_7 не покладало.

Доводи апеляційної скарги про те, що в жовтні 2015 року відбулося чергове засідання ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів, на якому представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 зачитав рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року про звільнення приміщення, яке знову було проігноровано, натомість його виключено зі складу членів Всеукраїнського об'єднання ветеранів, що свідчить про протидію та навмисне ухилення від виконання рішення суду, правильність висновків суду не спростовують, так як вищезазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року не зобов'язувало відповідачів звільняти приміщення, яке вони займають, а тому вимагати від них вчинення таких дій у представника позивача не було підстав. Крім того, в матеріалах справи відсутній протокол фіксації ходу засідання ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів від жовтня 2015 року, а тому взагалі не встановлено, які події відбувалися під час її проведення та які рішення нею приймалися.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив лист голови Всеукраїнського об'єднання ветеранів ОСОБА_7 про виключення ОСОБА_8 зі складу членів Всеукраїнського об'єднання ветеранів та розпуск Печерського районного відділення об'єднання, та не встановив, що вказані дії з боку відповідачів свідчать про протидію виконанню рішення суду, колегія суддів вважає безпідставними, так як з даного листа вбачається лише прийняття радою певних рішень, які стосуються особи представника позивача та статусу одного із відділень Всеукраїнського об'єднання ветеранів, проте не мають відношення до предмету спору у цій справі та жодним чином не стосуються прав і інтересів позивача ОСОБА_3 особисто.

Представник позивача ОСОБА_8, у разі незгоди з такими рішеннями ради Всеукраїнського об'єднання ветеранів, не позбавлений можливості реалізувати своє право на судовий захист та оскаржити їх.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: