Ухвала

іменем україни

12 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни, орган опіки та піклування виконкому Червоноградської міської ради Львівської області, про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

У 2016 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, у якому просили визнати недійсними кредитний договір та договір іпотеки.

На обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що під час укладання цих договорів відповідач був зобов'язаний попередити ОСОБА_2 про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків та комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Крім того, кредитний договір слід визнати недійсним, оскільки у відповідача відсутня ліцензія на здійснення споживчого кредитування.

Також позивачі зазначили, що вищезазначені договори укладені без попередньої згоди органу опіки та піклування.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду, та ухвалити нове, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що умови кредитного договору відповідають нормам цивільного законодавства та їм не суперечать, договір підписаний сторонами, що свідчить про досягнення згоди щодо істотних умов цього договору; договір іпотеки також підписано позивачем, доказів наявності права користування квартирою малолітньою дитиною при підписанні цього договору, ОСОБА_5 не було надано.

Крім того, на момент укладення договору іпотеки власником заставного майна була ОСОБА_5, її син ОСОБА_6, на момент укладення договору іпотеки, проживав і був зареєстрований в іншому жилому приміщенні, тому отримання попереднього дозволу від органу опіки та піклування на укладення цього договору не вимагалось, і правових підстав для визнання цього договору недійсним немає.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Червоноградського міського нотаріального округу Степчук Ірини Степанівни, орган опіки та піклування виконкому Червоноградської міської ради Львівської області, про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова