Справа № 456/1868/17
Провадження № 2/456/1413/2017
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 червня 2017 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янко Б. Я. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки і договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовною заявою, в якій просять: визнати недійсним кредитний договір №19/349-07к від 28 вересня 2007 року в цілому, укладений між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір поруки від 31 жовтня 2013 року, укладений між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2; визнати недійним договір іпотеки від 28 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2793; застосувати правові наслідки недійсності правочину у вигляді реституції та визначити грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю; звільнити від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Подана позовна заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору за позовні вимоги, або документ, який підтверджує звільнення позивача від такої сплати. Клопотань про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, позивачем не подано.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно дост.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно дост.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 15 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Частина 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їхніх прав.

Однак, 01.09.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-19 від 22 травня 2015р.

Відповідно до преамбули згаданого Закону цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтю 5 цього Закону викладено в новій редакції, відповідно до якої споживачі, які звернулися до суду з позовами, що повязані із захистом їхніх прав, виключені з переліку осіб звільнених від сплати судового збору.

Під час вирішення питання, яка з одно предметних законодавчих норм рівної ієрархії підлягає застосуванню, перевагу слід надати тій з них, що прийнята пізніше. В даному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», які також є спеціальними, що безпосередньо регулюють правовідносини у сфері сплати судового збору.

Така ж позиція викладена в ухвалі судді ВСУ від 01.03.2016р. в справі №6/484ц16, номер судового рішення в ЄДРСР - 56221328.

Таким чином, є всі підстави вважати, що при поданні зазначеного позову позивач зобовязаний сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як розяснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Як розяснено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру, встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В звязку з наведеним, позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі визначеному законом на рахунок з наступними реквізитами: отримувач коштів Стрийське УДКСУ у Львівській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37969195, банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) 825014, рахунок отримувача 0017, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу судовий збір, за позовом (необхідно вказати ПІБ позивача), Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Крім того, згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків поданої позовної заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки і договору поруки залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5