Провадження № 2/243/511/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.,

при секретареві Останькович А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 7 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держкадастру у м. Слов'янську Донецької області, реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного Управління юстиції Донецької області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Відділ Держкадастру у м. Слов'янську Донецької області, реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного Управління юстиції Донецької області, де зазначали, що 16 червня 2000 року відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 придбали в рівних частинах земельну ділянку площею 0,1000 гектарів для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 Донецької області. Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 3939. Всі оригінали документів зберігалися у співвласника ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання у м. Словянську Донецької області ОСОБА_7 помер. Відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. Під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було виявлено, що за час свого життя ОСОБА_7 отримав державний акт на право приватної власності на всю земельну ділянку, придбану за договором купівлі-продажу від 16 червня 2000 року. У зв'язку з чим, позивачами було направлено заяву про незаконну реєстрацію спірного державного акту на землю лише на ім'я ОСОБА_7 до відділу Державного кадастру. На таке звернення їм було відмовлено у скасуванні державного акту на землю та запропоновано звернутися до суду із відповідним позовом. За таких обставин, позивачі просять визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_7 на підставі рішення виконкому Слов'янської міської ради від 16 серпня 2000 року і договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 червня 2000 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7996.

В судовому засіданні від 31 березня 2017 року позивач ОСОБА_4 позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. У наступні судові засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.106).

В судовому засіданні від 31 березня 2017 року позивач ОСОБА_2 позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. У наступні судові засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.107).

В судовому засіданні від 31 березня 2017 року відповідачка ОСОБА_3 позов визнала у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві. Підтвердила ту обставину, що дійсно вона та інший відповідач є спадкоємцями першої черги та прийняли спадщину, у встановлений чинним законодавством строк. Пояснила, що їй невідомо, чому державний акт на спірну земельну ділянку був виданий лише на ім'я її чоловіка. Вважає, що за таких підстав, позов слід задовольнити. У наступні судові засідання відповідачка не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнала у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.108).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві (а.с.75).

Представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Відділу Держгеокадастру у м. Слов'янську Донецької області до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, вважає, що позов підлягає задоволенню(а.с.40, 53).

Представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби Слов'янського МУЮ Донецької області до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутностіа.с.49).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2000 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 придбали в рівних частках земельну ділянку площею 0,1000 гектарів для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 в межах: від А до Б - землі міської Ради; від Б до В - землі у постійному користуванні гр.. ОСОБА_6; від В. до Г - землі міської Ради; від Г до А - АДРЕСА_1

Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Слов'янською міською Радою 06.10.98р. та зареєстрованого в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю за № 4886.

Зазначений Договір був посвідчений приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 3939(а.с.9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання у м. Словянську Донецької області ОСОБА_9 помер, про що є свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3(а.с12).

Спадкоємцями після його смерті є його дружина - ОСОБА_3 - та його син ОСОБА_5.

Під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було виявлено, що за час свого життя померлий ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів трудящих від 16 серпня 2000 року та договору купівлі-продажу від 16 червня 2000 року, отримав державний акт на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2000 року, відповідно до якого останньому передали у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1557 гектарів, розташовану на території Слов'янської міської Ради по АДРЕСА_1. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7996(а.с.4).

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У зв'язку із цим, судом відповідно до ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи ту обставину, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2002 року, суд застосовує норми ЗК України 1990 року, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із ст. 6 ЗК України( в ред. 1990 року), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадяни набувають право власності на земельні ділянки також у разі купівлі-продажу, дарування та обміну.

Згідно із ст. 22 ЗК України ( в ред. 1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

За змістом ст. 23 Земельного Кодексу України(в редакції 1990 року із відповідними змінами), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно із ст. 30 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року із відповідними змінами), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Згідно із змістом ст. 44 ЗК України ( в ред. 1990 року із відповідними змінами), порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню.

Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом.

Відповідно абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України).

За змістом правової позиції, викладеної у справі № 6-319цс15 ВСУ, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до договору про купівлю-продаж земельної ділянки, позивачі та ОСОБА_7 придбали будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1 у м. Слов'янську, а також земельну ділянку для обслуговування будинку за вказаною адресою у рівних частках.

За таких обставин, слід дійти до висновку, що позивачі разом із ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 6 ЗК України ( в ред. 1990 року) набули право на спірну земельну ділянку на підставі спільної часткової власності.

Разом з тим, документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку - державний акт - був виданий на ім'я ОСОБА_7, внаслідок чого позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право власності на частки земельної ділянки, які вони придбали за договором купівлі-продажу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а державний акт на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2000 року скасувати.

На підставі викладеного, та керуючись ЦК України, ЗК України ст. ст.10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Відділ Держкадастру у м. Слов'янську Донецької області, реєстраційна служба Слов'янського міськрайонного Управління юстиції Донецької області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Державний акт серія НОМЕР_1 від 12 червня 1997 року, на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, АДРЕСА_1, загальною площею 0,1557 га, де в межах площі 0, 0557 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, в межах площі 0, 1 га - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданий на підставі рішення виконкому Слов'янської міської ради від 16 серпня 2000 року і договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 червня 2000 року, на ім'я ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7996.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко