Справа № 376/977/16-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/2546/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області про визнання шлюбу недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у травні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 23 березня 2016 року помер їхній батько ОСОБА_6, який при житті являвся інвалідом другої групи, останні роки свого життя страждав тяжким психічним захворюванням у вигляді атеросклерозу судин головного мозку (церебросклерозом), що призводило до порушення памяті, мав навязливі ідеї щодо необхідності нового шлюбу, внаслідок чого батько не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними.

Після смерті батька, під час оформлення спадщини вони довідались, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області 18 грудня 2015 року було здійснено реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_2 Оскільки реєстрація шлюбу порушує їх права, як спадкоємців просили даний шлюб визнати недійсним.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року позов задоволено.

Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції в Київській області 18 грудня 2015 року, актовий запис № 145, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 визнано недійсним.

Повернуто ОСОБА_2 її дошлюбне прізвище ОСОБА_7.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 1 667 грн. 68 коп. за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 275 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнуто з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 1 667 грн. 68 коп. за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Стягнуто з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 275 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в порушення вимог ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції не оцінив в сукупності всі докази, надавши перевагу лише висновку експертизи. Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не встановив, що покійний ОСОБА_6 страждав на тяжкий психічний розлад, під час укладання шлюбу перебував у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння або ж перебував під впливом фізичного чи психічного насильства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 на момент укладання шлюбу страждав на психічне захворювання у результаті чого не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачі по даній справі є рідними дітьми ОСОБА_6, який помер 23 березня 2016 року.

06 серпня 2015 року дочка ОСОБА_6 ОСОБА_8 звернулась із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області в якому просила не реєструвати будь-який шлюб батька у звязку з тим, що він хворий (вживає ліки, які впливають на його психічний стан), щоб обманним шляхом він не втратив своє житло та майно (а.с.21).

18 грудня 2015 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області, було здійснено реєстрацію шлюбу між громадянином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( на момент реєстрації шлюбу 74 роки) та громадянкою України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( на момент реєстрації шлюбу 62 роки) про що було складено актовий запис за № 145.

Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 282-Ц від 28грудня 2016 року, проведеної експертами КЗ КОР «ОПНМО», вбачається, що ОСОБА_6 на момент укладання (реєстрації) шлюбу 18 грудня 2015 року страждав на психічне захворювання органічні розлади у вигляді судинної деменції (МКХ-10; F 01/3). ОСОБА_6 на момент укладання (реєстрації) шлюбу 18.12.2015 року з громадянкою України ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними (а.с. 128-131).

Відповідно до вимог ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені в звязку з реєстрацією цього шлюбу.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала в стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і / або /не могла керувати ними, або якщо шлюб зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Отже, за таких обставин, не можна вважати вільною згоду ОСОБА_6 на укладення зазначеного шлюбу, оскільки на момент укладання шлюбу останній страждав на психічне захворювання у результаті чого не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання такого шлюбу недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взяв до уваги лише висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Отже, відповідно до цим норм доказового права, суд першої інстанції, задовольняючі позов, правильно оцінив висновок судово-психіатричної експертизи у сукупності з іншими доказами, такими як покази свідків, та дійшов вірного висновку про обґрунтованість позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення Сквирського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року.

За таких обставин, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_9