Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 7 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 52. 21 січня 2008 року у них народилася дочка ОСОБА_6. 19 лютого 2016 року шлюб між подружжям було розірвано на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області. Дочка проживає разом із нею, і вона несе всі витрати на її утримання, оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини.

У зв'язку з цим ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 7 квітня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 9 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 31 січня 2008 року, актовий запис № 17.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року у справі № 622/91/16-ц шлюб між сторонами, зареєстрований 7 липня 2007 року, розірвано.

Згідно із довідкою від 2 березня 2016 року № 1073, виданою Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області, ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: ОСОБА_6 (зареєстрований), дочка - ОСОБА_6 (зареєстрована).

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі належних і допустимих доказів, яким відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України надав належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що малолітня ОСОБА_6 перебуває на утриманні матері ОСОБА_5, батько отримує постійний дохід та ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, а тому стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. 182 СК України.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_6 посилався на те, що не має постійного та регулярного доходу.

Суд першої інстанції надав належну оцінку цим запереченням відповідача та дійшов правильного висновку про їх необґрунтованість і недоведеність, оскільки згідно з довідкою Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 29 червня 2016 року ОСОБА_6 зареєстрований як фізична особа - підприємець та платник єдиного податку. За 2015 рік отримав дохід у розмірі 31 000 грн, за 1 квартал 2016 року загальна сума його доходу задекларована у розмірі 5 700 грн. При цьому суд правильно вважав, що здійснення підприємницької діяльності не свідчить про нерегулярність доходу відповідача.

Скасовуючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вдався до переоцінки доказів, які були досліджені місцевим судом, й, не досліджуючи нових доказів, дійшов помилкового висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_5 позову про стягнення аліментів, оскільки остання не довела наявності постійного доходу у відповідача ОСОБА_6

Однак суд апеляційної інстанції ухвалюючи таке рішення, взагалі позбавив дитину права на утримання аліментів від батька, та, таким чином, поклав всі витрати на її утримання лише на матір дитини, що суперечить вимогам СК України.

Ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2016 року скасувати, рішення Золочівського районного суду Харківської області від 7 квітня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: