АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2-1818/11
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7275/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представник скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року

у справі за поданням ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

в с т а н о в и л а :

Відділ державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві звернувся в квітні 2015 року до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 Посилаючись на те, що на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 32942052 по виконанню виконавчого листа № 2-1818/11 виданого 19.05.2011 року Святошинським районним судом Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 солідарно боргу у розмірі 107017,54 гривень та виконавчого листа № 2-1819/11 виданого 24.06.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 солідарно боргу в розмірі 102 612,69 гривень. Виходячи з того, що боржник від виконання рішень суду злісно ухиляється державний виконавець просив подання задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року подання було задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до закінчення зведеного виконавчого провадження ВП № 32942052 по виконанню виконавчого листа № 2-1818/11 виданого 19.05.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 солідарно боргу у розмірі 107017,54 гривень та виконавчого листа № 2-1819/11 виданого 24.06.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 солідарно боргу в розмірі 102 612,69 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, де ставила питання щодо її скасування та прийняття нової про відмову у задоволенні подання. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначаючи про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Вона немає майна на яке можна звернути стягнення та зв'язку з хворобою не має змоги працевлаштуватися. Тому доводи, про те, що вона свідомо не виконую зобов'язання є хибними.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Державний виконавець будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив ( а.с. 154).

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи встановлено, що на виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 32942052 по виконанню виконавчого листа № 2-1818/11 виданого 19.05.2011 року Святошинським районним судом Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 солідарно боргу у розмірі 107017,54 гривень та виконавчого листа № 2-1819/11 виданого 24.06.2011 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 солідарно боргу в розмірі 102 612,69 гривень.

Суд першої інстанції задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_4 виходив з того, що вона ухиляється від сплати боргу, станом на 01.04.2015 року рішення суду не виконує, а тому право боржниці на виїзд за кордон підлягає тимчасовому обмеженню до виконання нею зобов'язань.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Звертаючись з поданням до суду, Старший державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_7 вказував на те, що ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення суду. Боржник в наданий для добровільного виконання строк рішення суду не виконав, на виклики не з'являється, борг не сплачує, ухиляється від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця.

Стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на день постановлення судового рішення) закріплює заходи примусового виконання рішень. Згідно з положеннями цієї статті, заходами примусового виконання рішення є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток) доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення у боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи передбачені рішенням.

За таких обставин, порушення питання про обмеження особи в гарантованому Конституцією України праві виїзду за межі нашої держави повинно бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусу, які передбачені зазначеною вище статтею Закону.

Надана до суду першої інстанції копія виконавчого провадження свідчить про те, що державним виконавцем були вчинені всі заходи щодо перевірки майнового стану боржника.

Отримано відповіді, за якими вбачається, що боржник не має на праві власності як рухомого так і нерухомого майна, не працює.

Також державний виконавець вказував на неможливість проведення перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання АДРЕСА_1

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь - які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває у заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань, про що вказує державний виконавець в своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішеннями обов'язків.

А відтак на думку колегії суддів вищевказані обставини не можуть свідчити про доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, як про це зазначав суд першої інстанції, а лише підтверджують факт неможливості його виконання на даний час.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення прав громадян на їх виїзд та в'їзд, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов'язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції обмежився лише установленням факту наявності боргових зобов'язань та не з'ясував чи є свідомі дії боржника наслідком невиконання рішення суду, не надав оцінку усім наявним у справі доказам у їх сукупності.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали за правилами ст. 312 ЦПК України про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України боржника ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року скасувати та постановити нову, за якою:

відмовити у задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: