Ухвала

Іменем України

11 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

КафідовоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Обухівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Київської області, Державної казначейської служби України про стягнення коштів у відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 вересня 2010 року він сплатив на користь управління пенсійного фонду України в Обухівському районі Київської області (далі - УПФУ в Обухівському районі Київської області) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з відчуження автомобіля в сумі 2 647 грн. 50 коп. У грудні 2011 року позивач дізнався про безпідставну сплату вказаних коштів, у зв'язку з чим звернувся до УПФУ в Обухівському районі Київської області з вимогою повернути сплачені кошти, але відповідач відмовив позивачу у поверненні збору. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2012 відмову відповідача визнано протиправною та стягнуто з УПФУ в Обухівському районі Київської області на користь позивача кошти у розмірі 2 647 грн. 50 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з УПФУ в Обухівському районі Київської області через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на його користь 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу неповернення відповідачем безпідставно стягнутих грошових коштів та 49 грн. 41 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли обґрунтованого висновку про недоведення позивачем того, що неправомірні дії відповідача щодо безпідставного стягнення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з відчуження автомобіля та відмови у його поверненні завдали йому душевних страждань.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова