РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/195/17
Провадження № 2/327/90/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16.06.2017 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Розівського району Запорізької області (далі ОСОБА_2 нотаріальна контора) про продовження терміну для прийняття спадку, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 нотаріальної контори, в якому вказала, що 01 травня 2016 року в смт. Розівка Розівського району Запорізької області померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, у вигляді квартири №3, що розташована в будинку №12 по вул. Ташкентська в смт.Розівка Розівського району Запорізької області. Позивач, посилаючись на те, що на час відкриття спадщини вона фактично проживала разом зі спадкодавцем та знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому не звернулась до ОСОБА_2 нотаріальної контори у встановлений законом строк для прийняття спадщини за заповітом, прохає суд продовжити термін для прийняття спадщини, оскільки такий строк нею пропущений з поважної причини.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування (п.п.3,5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із вказаним позовом, самостійно, як позивач у справі, визначила коло осіб, які повинні брати участь у справі, зокрема, зазначила в якості відповідача ОСОБА_2 нотаріальну контору, проте не звернула увагу на розяснення, які містяться в другому абзаці п.24 постанови Пленума Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова), про те, що відповідачами у справі про надання додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець постійно проживала на території ОСОБА_2 селищної ради, а отже, у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачем по справі є територіальна громада в особі ОСОБА_2 селищної ради Розівського району запорізької області.

За таких обставин вважаю за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.33 ЦПК України суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, лише за клопотанням позивача.

Крім того, позивач у заяві вказала, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважну причину, а саме через те, що проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Однак позивач фактично причину пропуску строку звернення до нотаріальної контори не конкретизувала та не обґрунтувала її наявність, а також не надала доказів проживання зі спадкодавцем за однією адресою. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців, направлених на прийняття спадщини, про що зазначено як у Постанові, так і в розясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Суд також звертає увагу позивача на те, що назва позовної заяви, а також її прохальна частина не відповідають змісту ст.1272 ЦК України, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві.

Крім того, як вказала позивач, вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її бабусі, однак реалізувати своє право на отримання спадщини не мала можливості через пропуск строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, за змістом заяви позивач посилається на незаконність такої відмови державного нотаріуса, що є самостійною позовною вимогою, яка позивачем не заявлена.

За таких обставин, суд звертає увагу позивача на те, що вона фактично не визначилась із правовою природою спору, який виник, оскільки за змістом позову нею зазначено декілька різних підстав для захисту її порушених прав та інтересів.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, визначитись із правовою природою спірних правовідносин та уточнити позовні вимоги, визначитись із колом осіб, які повинні брати участь у справі, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Розівського району Запорізької області про продовження терміну для прийняття спадку, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ