Провадження № 2/522/4645/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Нікітіної С.Й.

при секретарі Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, поновлення реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, після уточнення вимог, просить визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації №188573 від 03.02.2005 року про передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане 03.02.2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, яким посвідчено право спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; поновити реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому позивач посилається на те, що 12.08.2002 року його батькові ОСОБА_4 Київська районна адміністрація м. Одеси видає ордер на житлове приміщення № 5322 серія КР із сім`єю з чотирьох осіб на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В складі сім`ї зазначені: ОСОБА_2 дружина наймача, ОСОБА_3 донька наймача та ОСОБА_1 син наймача.

На підставі вказаного ордеру сім`я вселяється у вказану квартиру.

Позивач зазначає, що з того часу з невеликими перервами, які викликані навчальною та службовою необхідністю мешкає у вказаній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помирає. Після звернення позивача до нотаріальної контори для прийняття спадщини, йому стало відомо, що 03.02.2005 року розпорядженням органу приватизації № 188573 вирішено задовольнити прохання наймача ОСОБА_4 і передати квартиру АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах, мешкаючим в чотирьохкімнатній квартирі, загальною площею 116,0 кв.м.

На підставі вказаного розпорядження, УЖКГ ОМР видано свідоцтво про право власності на житло від 03.02.2005 року на трьох осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах.

Позивач вважає вказане розпорядження і свідоцтво про право власності незаконними, так як вони видані без врахування його інтересів, як четвертого законного мешканця вказаної квартири.

В судовому засіданні позивач та адвокат в його інтересах ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити.

При цьому позивач пояснив, що ідея його батька приватизувати вказану квартиру йому була в цілому відома, однак він не приймав активної участі в процесі приватизації, будучи переконаним в тому, що його інтереси будуть враховані, як законного мешканця вказаної квартири.

В 2004 році ОСОБА_1 втратив свій паспорт, однак під час своєї реєстрації 06.03.2006 року по АДРЕСА_3 по воєнній частині, яка була викликана необхідністю, він був впевнений в збереженні до того часу його реєстрації по Фонтанській дорозі і фактично довідався про те, що він знятий з реєстрації по спірній квартир 04.06.2004 році лише після смерті батька.

Враховуючи відсутність своєї ініціативи на зняття з реєстрації по спірній квартирі, позивач вважає цей факт підтвердженням зловмисних дій своєї матері та сестри, які, таким чином бажали вивести його з числа власників квартири для отримання собі більших часток в зазначеній власності.

Наразі позивач вважає, що це підтверджується тим, що ні йому ні його дружині, його мати та сестра не дають можливості проживати вказаній квартирі та не бажають надавати згоду на реєстрацію позивача по спірній квартирі.

В судове засідання представники відповідачів не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, прямих заперечень чи згоди з позовом не надали.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог ОСОБА_1 .

При цьому вони пояснили, що в 2004 році позивач вирішив одружитися і після розмови зі своїм батьком вирішив зняти свою реєстрацію по квартирі АДРЕСА_1 , для здобуття можливості отримати більш придатне для молодої сім`ї житло.

З 2004 року ОСОБА_1 у спірній квартирі не мешкав та вселився туди зі своєю сім`єю лише коли захворів його батько ОСОБА_4 в 2015 році, а після смерті останнього в 2016 році взагалі почав виживати з вказаної квартири свою матір та сестру, які не знайшли спільної мови з дружиною позивача.

Оскільки позивач пропустив строк позовної давності на оскарження спірного розпорядження та свідоцтва про право власності, треті особи просять застосувати до вимог ОСОБА_1 наслідки пропуску строку позовної давності.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, адвоката в його інтересах, третіх осіб, представника третьої особи, вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 12.08.2002 року батькові позивача - ОСОБА_4 Київська районна адміністрація м. Одеси видає ордер на житлове приміщення № 5322 серія КР із сім`єю з чотирьох осіб на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В складі сім`ї зазначені: ОСОБА_2 дружина наймача, ОСОБА_3 донька наймача та ОСОБА_1 син наймача.

На підставі вказаного ордеру сім`я вселяється у вказану квартиру.

03.02.2005 року розпорядженням органу приватизації № 188573 вирішено задовольнити прохання наймача ОСОБА_4 і передати квартиру АДРЕСА_1 в спільну часткову власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах, мешкаючим в чотирьохкімнатній квартирі, загальною площею 116,0 кв.м. На підставі вказаного розпорядження, УЖКГ ОМР видано свідоцтво про право власності на житло від 03.02.2005 року на трьох осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах.

Ці факти підтверджені матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Відповідно до довідки від 16.02.2017 року, ОСОБА_1 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 04.09.2002 року по 04.06.2004 року.

Позивач вважає зняття його з реєстрації по вказаній квартирі незаконним, так як він згоди на це не надавав та продовжував мешкати у вказаній квартирі, а тому й сама приватизація квартири без його участі є незаконною.

Треті особи заперечують цей факт, посилаючись на те, що позивач добровільно знявся з реєстрації по вказаній квартирі у зв`язку з одруженням та необхідністю поліпшувати житлові умови молодої сім`ї, а тому наразі його вимоги про скасування приватизації квартири безпідставні.

Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного чи комунального майна. Приватизація здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 64 ЖК України Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом
усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, -
протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Суд знаходить, що фактичною підставою права на приватизацію житла є законне мешкання особи по певній адресі. Тобто, ОСОБА_1 , будучи зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 , мав право на участь в приватизації цієї квартири. Не включення ОСОБА_1 в число осіб, які приватизували дану квартиру, викликане лише тим, що він 04.06.2004 року був знятий з реєстрації по вказаній квартирі.

Судом встановлена фактична обізнаність членів сім`ї ОСОБА_4 з приватизацією квартири АДРЕСА_1 , що судом розцінюється як нормальна побутова сімейна обстановка, що не потребує від членів сім`ї вимагання додаткових гарантій бути учасниками приватизації.

При цьому суд критично ставиться до твердження третіх осіб щодо добровільно зняття ОСОБА_1 з реєстрації по спірній квартирі для поліпшення житлових умов через наміри одружитися.

Так, суду надано інформацію про те, ОСОБА_1 зареєструвався по військовій частині за адресою: АДРЕСА_3 - 06.03.2006 року, що підтверджується довідкою В/Ч 2138 від 15.06.2017 року № 266 та штампом в паспорті позивача. При цьому, ОСОБА_7 став на облік військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов лише 22.06.2006 року, а як такі що потребують першочергового отримання житла - 29.04.2016 року, що підтверджується довідкою ПРУ ДПС України від 14.06.2017 року № 721/85.

Таким чином, суд знаходить, що твердження третіх осіб про необхідність поліпшення житлових умов ОСОБА_1 в 2004 році, як єдина підстава для добровільного зняття з реєстрації не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як за наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 став на облік осіб, які потребували поліпшення житлових умов лише в червні 2006 року, після майже двох років з дати, коли він був знятий з реєстрації та після більше ніж трьох місяців з дати реєстрації по військовій частині по АДРЕСА_3 .

Також, необґрунтованість пояснень третіх осіб суд вважає підтвердженою тим, що суду ними не надано жодних доказів та не вжито жодних процесуальних дій на підтвердження своїх слів щодо добровільного зняття ОСОБА_1 в 2004 році з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 . В той час, як позивачем по справі зібрано фактичні матеріали про те, що дані про підстави зняття позивача з реєстрації по вказаній квартирі не збереглися, зокрема лист Промінвестбанку від 17.02.2017 року № 116/22-277; лист Промінвестбанку від 27.04.2017 року № 116; лист КП «ЖКС «Фонтанський» від 11.05.2017 року № 534; лист ВДРАЦСу ГТУЮ в Одеській області від 05.04.2007 року № 832/08.1-27, що не дає позивачеві прямої можливості довести відсутність своєї згоди на зняття з реєстрації.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , за характером своєї служби та роботи, змушений був певний час мешкати за межами міста Одеси, що не може розцінюватися як підстава втрати права користування житловим приміщення, однак, що треті особи повністю заперечували, посилаючись на добровільне залишення ОСОБА_1 свого місця проживання по Фонтанській дорозі та повернення туди з сім`єю лише в 2015 році.

Також, суд бере до уваги той факт, що третіми особами в судовому засіданні наголошувалося про постановку ОСОБА_1 на реєстрацію по військовій частині по АДРЕСА_3 на самому початку 2005 року, що підтверджувало відсутність його реєстрації вже в лютому 2005 року по Фонтанській дорозі. Однак, даний факт повністю спростований наявними в матеріалах справи доказами про реєстрацію ОСОБА_1 по військовій частині по АДРЕСА_3 лише в березні 2006 року.

Таким чином, зібрані по справі докази на підтвердження фактичних обставин справи, дають суду підстави вважати позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і доведеними, а заперечення третіх осіб не доведеними і не підтвердженими будь-якими доказами.

Суд знаходить, що зібрані по справі докази дають підстави вважати встановленою відсутність згоди позивача на зняття його з реєстрації 04.06.2004 року по квартирі АДРЕСА_1 , так як інше нічим не підтверджено. При цьому, обставини, які б давали підставу визнати ОСОБА_1 , як члена сім`ї наймача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням відсутні, як відсутнє і відповідне рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації по вказаній квартирі.

Таким чином суд робить висновок про невідповідність закону зняття ОСОБА_1 04.06.2004 року з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 .

Крім того, оскільки незаконність зняття ОСОБА_1 з реєстрації по спірній квартирі спростовує єдину підставу не включення його до членів приватизації даної квартири, то вказана приватизація має бути визнана незаконною, а державна реєстрація права власності на цю квартиру, яка є наслідком незаконної приватизації, має бути скасована.

При цьому суд не вважає доведеними вимоги позивача про поновлення його реєстрації по квартирі АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що наразі ОСОБА_1 має реєстрацію по військовій частині по АДРЕСА_3 та до зняття з реєстрації за цим місцем проживання не набуває права на реєстрацію по Фонтанській дорозі.

Однак, враховуючи положення ст. 217 ЦПК України, суд, ухвалюючи дане рішення вважає необхідним встановити порядок його виконання таким чином, що дане рішення є підставою для вирішення, у встановленому законом порядку, питання про реєстрацію ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Крім того, аналізуючи заяву третіх осіб про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до вимог ОСОБА_1 , знаходить, що відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність може бути застосована лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

При цьому, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином, зважаючи на те, що треті особи не мають процесуального статусу сторони в спорі, вони не мають законних підстав заявляти про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а тому заява третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з цього приводу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 29, 267, 345 ЦК України, ст.ст. 64,71 ЖК України, ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 213-215, 217 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації №188573 від 03.02.2005 року про передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане 03.02.2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, яким посвідчено право спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Дане рішення є підставою для вирішення, у встановленому законом порядку, питання про реєстрацію ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя:
20.06.2017