У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 червня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У липні 2009 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»; банк) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 49 000 доларів США для придбання квартири строком до 05 серпня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки, а з ОСОБА_6 - договір іпотеки № 131, за умовами якого в іпотеку банку передана придбана за кредитні кошти квартира АДРЕСА_1 У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позивач остаточно просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 5 125 доларів США, поточну заборгованість за кредитом у розмірі 42 030 доларів США, прострочену заборгованість за процентами - 12 337 доларів США 82 центи, поточну заборгованість за процентами 342 долари США 02 центи, нараховану пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 15 233 гривні 38 копійок, нараховану пеню за несвоєчасну сплату процентів - 36 677 гривень 33 копійки, а всього 59 834 долари США 84 центи та 36 677 гривень 33 копійки, у рахунок погашення якої звернути стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором у сумі 59 834 долар США 84 центи та пені у сумі 36 677 грн. 33 коп. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 172 від 06.08.2007р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 75,3 кв. м., житловою площею 36,6 кв. м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_6, на праві власності. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» держмито у розмірі 850 гривнів 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» держмито у розмірі 850 гривнів 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» витрати, пов'язані із повідомленням про виклик до суду через ЗМІ у розмірі 81 грн. 08 коп. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» витрати, пов'язані із повідомленням про виклик до суду через ЗМІ у розмірі 81 грн. 08 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року в частині позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року виправлено описку, допущену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року, викладено другий абзац резолютивної частини ухвали наступним чином: «Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 грудня 2014 року в частині позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції». Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ПАТ «Укргазбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів направлення вимоги боржнику, що унеможливлює встановлення строку звернення кредитора до поручителя відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, а також недоведеності використання банком свого права на дострокове повернення кредиту на підставі ст. 1050 ЦК України та зазначив, що надані позивачем копії письмових претензій-вимог до поручителя не можуть розглядатися як належні вимоги в розумінні ч. 1 ст. 555 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, доказів отримання яких банком не надано. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що банком фактично змінено строк виконання зобов'язань шляхом направлення на адресу поручителя 28 січня 2009 року претензії-вимоги про сплату простроченої і поточної заборгованості та зазначив, що дія договору поруки припинена, оскільки кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не звернувся до поручителя, а тому погодився з висновком про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його пред'явленням поза межами строку позовної давності. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Статтями 213, 214 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають. Судами встановлено, що 06 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 49 000 доларів США для придбання квартири строком до 05 серпня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 1, а з ОСОБА_6 - договір іпотеки № 131, за умовами якого в іпотеку банку передана придбана за кредитні кошти квартира АДРЕСА_1 У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 59 834 долари США 84 центи та 36 677 гривень 33 копійки, в рахунок погашення якої банк просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до п. 3.2.6 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором. За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Як роз'яснено у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України). При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Згідно з п. 5.2 договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника не пред'явить вимогу до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки. За умовами п. 2.1 договору поруки у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це позичальника, а у разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі. Дійшовши висновку про недоведеність використання банком свого права на дострокове повернення кредиту на підставі ст. 1050 ЦК України, суд першої інстанції залишив поза увагою, що 28 січня 2009 року на адресу поручителя банком направлена претензія (вимога) про сплату протягом двох днів суми заборгованості за кредитом станом на 27 січня 2009 року у розмірі 1640 доларів США (прострочений кредит) та 45 515 доларів США (залишок основної заборгованості). Таким чином, узв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши претензію (вимогу) проповернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання. В разі, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позов банком пред'явлено 14 липня 2009 року, у зв'язку з чим твердження суду про неможливість встановлення початку перебігу строку звернення кредитора до поручителя з огляду на наявну в матеріалах справи вимогу від 28 січня 2009 року є таким, що суперечить ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Перевіряючи законність та обгрунтваність рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком про обґрунтованість відмови у задоволенні позову до поручителя у зв'язку з пропуском строку позовної давності, однак залишив поза увагою, що з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» задовольнити частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур О.В. Попович Л.М. Мазур О.В. Попович