Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3224/16-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький С. С.
Категорія 48 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року,

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з даним позовом, в якому просила визнати за нею та відповідачем право власності за кожним на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в с. Корчівка Овруцького району Житомирської області по вул. Піонерській, 67. Розділити між нею та ОСОБА_3 спільно нажите майно виділивши їй на праві приватної власності: мінітрактор марки «DONGFENG DF-244 E», 2012 року випуску (зареєстрований на відповідача в державній інспекції сільського господарства в Житомирській області м. Житомира на підстав свідоцтва ЕА 039408), вартістю 68082 грн., плуг двухкорпусний -вартістю 2030 грн., сінокосарку роторну «Z-069 WIRAX» - вартістю 12180 грн., грунтофрезу - вартістю 12345 грн., картоплекопалку - вартістю 15585 грн., віз одноосний - вартістю 2513 грн., а всього майна загальною вартістю 112735 грн.

Інше майно на праві власності виділити ОСОБА_3, а саме легковий автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (зареєстрований на відповідача в Територіальному сервісному центрі №1843 РСЦ МВС в Житомирській області), вартістю 186074 грн. Також просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за переотриману долю в майні у сумі 36669 грн. 50 коп., понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1664 грн. 70 коп. та 1300 грн. витрат по оцінці майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25 січня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося і їх шлюб 26 листопада 2013 року було розірвано рішенням Овруцького районного суду Житомирської області. За час спільного проживання ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями № 67 по вул. Піонерській в селі Корчівка Овруцького району, який зареєстровано на відповідача. Крім того, в період шлюбу, за спільні кошти було придбано рухоме майно, яке зазначено у позові. Загальна вартість майна згідно проведеної оцінки складає 332933,00 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає розділити майно набуте за час шлюбу, то вона змушена звернутися з відповідним позовом до суду.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити. Зазначає, що вказаний автомобіль за згодою позивача після дорожньо-транспортної пригоди із механічними пошкодженнями був відчужений, а отримані кошти витрачені на сімю, так як із ОСОБА_2 проживали на той час разом та вели спільне господарство до грудня 2016 року. Також не погоджується із проведеною оцінкою рухомого майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1997 року який розірвано заочним рішенням Овруцького районного суду Житомирської області 26 листопада 2013 року (а.с.5).

У період шлюбу ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівля, який зареєстровано на відповідача (а.с. 7-8). Вартість цього будинку згідно Звіту про оцінку майна станом на 09.11.2016 становить 34124 грн.(а.с. 15-16). Також за спільні кошти сторонами в період шлюбу було придбано наступне рухоме майно:

- легковий автомобіль марки «CHEVROLET AVEO» 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 186074 грн.;

-мінітрактор «DONGFENG DF- 244 E», 2012 року випуску вартістю 68082 грн.;

-плуг двухкорпусний вартісю 2030 грн.;

-сінокосарка роторна «Z-069 WIRAX» вартістю 12180 грн.;

-грунтофреза вартістю 12345 грн.;

-картоплекопалка вартістю 15585 грн.;

- віз одноосний вартісю 2513 грн.

Відповідачем не заперечується факт придбання в період шлюбу зазначеного майна.

Вартість вказаного майна підтверджується Звітом про оцінку майна від 09.11.2016 (а.с. 15-16), Звітом про визначення ринкової вартості обладнання від 22.11.2016 (а.с. 23-27), Звітами з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 09.11.2016 (а.с. 29-32, 36-39).

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

У спростування проведеної оцінки спірного майна відповідачем інших доказів не надано і таких не встановлено судом. Від проведення судової товарознавчої експертизи з метою встановлення дійсної вартості спільного майна ОСОБА_3 в судовому засіданні відмовився.

Положеннями статті 60 СК України та частини 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з розясненнями, що містяться у пунктах 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, частина 3статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Разом з тим, з метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості Сімейний кодекс України України містить винятки із загального правила.

Так, пункт 3 частини 1 статті 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття, зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-612цс15, від 03 червня 2015 року № 6-38цс15 і відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Судом встановлено, що спірне майно придбане сторонами в період шлюбу і належить їм у рівних частинах. Вказані обставини позивачем та відповідачем не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_3 зазначений вище автомобіль у 2016 році був відчужений за згодою позивача і кошти були витрачені на сімю не заслуговують на увагу, оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано у 2013 році. Доказів проживання сторін однією сімєю до грудня 2016 року та використання в інтересах сімї отриманих від реалізації автомобіля коштів відповідачем не надано і таких не встановлено судом.

Згідно положень ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: