АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 757/8411/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6943/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання факту виконання зобов'язання.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання факту виконання зобов'язання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.11.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір N 2615/1107/71-022, відповідно до умов якого ОСОБА_5 було надано грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 73 400,00 доларів США строком по 01 листопада 2032 року.

Посилаючись на те, що під час конвертації грошових коштів в національну валюту України відбулося повернення у власність АКБ "ТАС-Комерцбанк» кредиту в іноземній валюті, відповідно і до виконання зобов'язання, яке виникло на підставі кредитного договору від 01.11.2007, позивач просив визнати факт виконання зобов'язання щодо повернення ОСОБА_5 у власність АКБ "ТАС-Комерцбанк» кредиту в сумі 73 400,00 доларів США за кредитним договором від 01.11.2007 N 2615/1107/71-022 під час операції продажу (конвертації) валюти.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання факту виконання зобов'язання відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі, а саме визнати факт виконання зобов'язання щодо повернення ОСОБА_5 у власність Акціонерного комерційного банку «ТАС -Комерцбанк» кредиту в сумі 73 400,00 долари США за кредитним договором від 01.11.2007 №2615/1107/' 022 під час операції продажу (конвертації) ОСОБА_5 73 400.00 долари США у власність Акціонерного комерційного банку «ТАС -Комерцбанк», мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено правової природи кредитного договору, який має ознаки удаваного правочину, оскільки був спрямований не на придбання продукції (товару квартири), а на здійснення конвертації в національну валюту. Судом не враховано, що конвертація в національну валюту України є правочином, а тому конвертація в національну валюту призводить до повернення назад у власність кредиту в іноземній валюті та до припинення зобов'язань з приводу повернення суми грошових коштів в іноземній валюті як кредиту, які вже перебували у власності банку під час конвертації кредиту у національну валюту України. З урахуванням неповноти встановлення обставин справи судом першої інстанції було здійснено неправильне визначення правовідносин відповідно до встановлених судом обставин. При цьому судом першої інстанції не взято до уваги, що враховуючи факт повернення ОСОБА_5 у власність Акціонерного комерційного банку «ТАС -Комернбанк» кредиту в сумі 73 400,00 долари США за кредитним договором від 01.11.2007 №2615/1107/71-022 під час операції продажу (конвертації) на ОСОБА_5 не може бути повторно покладений обов'язок з повернення щомісячними платежами кредиту із суми 73 400,00 долари США, оскільки з виручених від продажу 73 400,00 долари США ОСОБА_5 отримала 370 800 грн. згідно умов кредитного договору безпосередньо для придбання однокімнатної квартири. Тим самим, оскільки цільове використання кредиту було придбання однокімнатної квартири - ОСОБА_5 зобов'язана була повернути Акціонерному комерційному банку «ТАС -Комерцбанк» 370 800 грн. щомісячними платежами, та виходячи з вказаної суми грошових коштів ОСОБА_5 мала сплачувати щомісячними платежами правонаступнику ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Дельта -Банк» як дебіторську заборгованість, яка є майном в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, ПАТ «Дельта Банк», як особа яка викупила дебіторську заборгованість ОСОБА_5 за вказаним вище кредитними договором, може принаймні розраховувати на «правомірне очікування» і обгрунтовано отримати здійснення права власності лише з суми тіла кредиту 370 800 грн. за мінусом щомісячних платежів, які ОСОБА_5 вже сплатила Акціонерному комерційному банку «ТАС -Комерцбанк» та правонаступнику ПАТ «Сведбанк». Дане твердження кореспондується з вимогами пунктів 23, 19 ст. 1, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також просив врахувати, що судом першої інстанції долучено до матеріалів справи докази надані представником відповідача, які не стосуються предмету спору - це листування ОСОБА_5 з ПАТ «Дельта Банк» щодо врегулювання питань погашення дебіторської заборгованості; розрахунок дебіторської заборгованості ОСОБА_5 розрахована ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що даними доказами ПАТ «Дельта Банк» намагається встановити факти для вирішення іншого спору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 01 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банк "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та ОСОБА_5 укладено кредитний договір N 2615/1107/71-022, за умовами якого позичальнику було надано грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 73 400 доларів США на строк по 01 листопада 2032 року.

25 травня 2012 року між АТ "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором та усіма забезпечувальними договорами до нього перейшло до АТ "Дельта Банк".

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та перерахування коштів на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в оплату за Договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4. (а.с. 45-51 том 1).

Заява Позичальника-позивача про конвертацію суми отриманого кредиту відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_5 за період з 31.10.2007 по 25.05.2012 кредит було видано ОСОБА_5 саме у доларах США та сплата заборгованості здійснювалась позивачем також у доларах США, що підтвердив представник позивача у ході розгляду справи (а.с. 221-225 том 1).

Після заміни кредитора у зобов'язанні позивачка здійснювала платежі на виконання Кредитного договору у доларах США і на рахунок АТ "Дельта Банк", що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 28 травня 2012 року по 24 березня 2017 року на підтвердження сплачених за цей період платежів у грошовому еквіваленті в іноземній валюті - доларах США (а.с. 221-228 том 1).

Переписка між позичальником ОСОБА_5 та банком спростовує доводи позивача про те, що при укладенні Кредитного договору відбулась конвертація валюти (переведення грошових одиниць з валюти долар США у валюту гривня). Так, із заяви ОСОБА_5 від 21 березня 2015 року вбачається, що вона звернулась до банку з проханням надати довідку по погашеним відсоткам за 2014 рік по Кредитному договору, у якій просила вказати погашення в доларах США та гривневому еквівалентні, та заявою від 13 серпня 2014 року, у якій просила реструктуризувати залишок кредитної заборгованості станом на 01.09.2014 шляхом зміни існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті у розмірі залишку кредитну на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту (а.с. 229-230 том 1).

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), колегія суддів, виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язань ОСОБА_5 в доларах США, у визначеній валюті позичальник отримала грошові кошти та здійснювала погашення заборгованості. Доказів того, що кредитний договір від 01 листопада 2007 року N 2615/1107/71-022 переведено з валюти долар США у валюту гривня сторонами не надано та матеріали справи не місять.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження конвертації (переведення грошових одиниць) суми отриманого кредиту.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено правової природи кредитного договору, який має ознаки удаваного правочину, не знайшли свого підтвердження. У справі, яка переглядається, суд першої інстанції розглянув цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених ним обставин, що відповідає положенням статей 10 і 11 ЦПК. Заявлений позивачем позов не містить вимог для визнання правочину удаваним, а тому ці вимоги не були предметом дослідження в судовому засіданні, в якому ухвалювалось рішення суду.

Твердження представника позивача про те, що конвертація в національну валюту України є правочином та призводить до повернення назад у власність кредиту в іноземній валюті і припинення зобов'язань позичальника є безпідставним, оскільки конвертація - це банківська операція, яка включає тільки обмін готівкової іноземної валюти однієї іноземної держави на готівкову іноземну валюту іншої іноземної держави.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції долучено до матеріалів справи докази, які не стосуються предмету спору - це листування ОСОБА_5 з ПАТ «Дельта Банк» щодо врегулювання питань погашення дебіторської заборгованості; розрахунок дебіторської заборгованості ОСОБА_5 є помилковим, оскільки, визнаючи вказані документи належними та допустимими доказами на підтвердження обставин видачі та виконання зобов'язання позичальником ОСОБА_5 саме у доларах США, суд першої інстанції надав їм належну оцінку і свій висновок мотивував.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: