Справа № 161/3370/17
Провадження № 2/161/1796/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 52 по вул. Горохівській в с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області.

В даному житловому будинку прописані він, його дочка ОСОБА_2 та її малолітня дочка, які понад рік без поважних причин за вказаною адресою не проживають, також відсутні їх особисті речі в будинку. Враховуючи наведене просить суд визнати ОСОБА_2 та її малолітню дочку такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання від 20 грудня 2005 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами % 52 по вул. Горохівській в с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області (а.с. 5-6).

Як вбачається з довідки про склад сімї, то у будинку № 52 по вул. Горохівській в с. Гірка Полонка Луцького району Волинської області зареєстровані ОСОБА_1, його дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_4 (а.с. 7).

Як встановлено в судовому засіданні, то дані особи були зареєстровані за вищезазначеною адресою з 2012 року в якості членів сімї, зі згоди позивача. Крім відповідача та її малолітньої дочки за даною адресою також проживав без реєстрації чоловік ОСОБА_2

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме: подружжя власника, їх діти і батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Так, судом встановлено, що між сторонами по справі в процесі спільного проживання виникали сварки на фоні побутових проблем, що в кінцевому результаті призвело до того, що відповідач була змушена залишити спірне житлове приміщення з сімєю. В підтвердження даних обставин в судовому засіданні дали пояснення свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Так як відповідач залишила житло із нестерпних умов для проживання в ньому, які створив сам позивач, то суд вважає, що підстав для визнання ОСОБА_2 та її малолітньою дочки ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування жилим приміщення, а тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 383, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська