АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/4502/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - КлючинськогоКостянтина Леонідовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 року включно у розмірі 331 873 грн. 55 грн. та компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування) у сумі 5 439 грн. 60 коп., а разом 337 313 грн. 15 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 5 059 грн. 70 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - Ключинський Костянтин Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 30 травня 2016 року звернулася з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на її користь 331 873 грн. 55 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 5 439 грн. 60 коп. компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування).

Посилається на те, що вона працювала на посаді провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом у Відкритому акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 03.11.2008 року по 26.06.2015 року, тобто до дня звільнення. Проте, у день звільнення з посади їй не було виплачено всіх нарахованих коштів, зокрема, додаткової заробітної плати згідно умов п. 4.1 Трудового договору в розмірі 36 660 грн. та оплати за роботу у вихідні дні 25-26 січня 2014 року в розмірі 2 444 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на посаді провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом у Відкритому акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 03.08.2008 року, згідно наказу № 440-п від 31.10.2008 року.

07.11.2011 року позивача переведено на посаду провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом у Відкритому акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк», у відповідності до наказу № 1150-п від 24.11.2011 року.

Згідно наказу № 1242-п від 01.12.2011 року ОСОБА_2 переведено на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом.

Відповідно до наказу №88-п від 04.03.2013 року 04.03.2013 року позивача переведено на посаду начальника Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 25.06.2015 року, її було звільнено із займаної посади 26.06.2015 року за власним бажанням, у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом № 78-п від 26.06.2015 року.

Проте, в день звільнення позивачки з роботи відповідачем не було виплачено всіх нарахованих коштів, а саме:

- додаткову заробітну плату згідно умов п.4.1 Трудового договору в розмірі 36 660грн.;

- оплату роботи у вихідні дні 25-26 січня 2014 року в розмірі 2 444,00 грн.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За умовами ст. 1 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

01.10.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Трудовий договір, відповідно до умов якого було визначено особливий режим робочого часу - ненормований робочий день (п. 3.2) та домовлено між сторонами про оплату праці в наступному порядку: щомісячно виплачується заробітна плата у розмірі 12 220 грн. (п. 4.1), 21.11.2014 року працівнику повинна бути нарахована та виплачена додаткова заробітна плата у розмірі 36 660 грн. (п. 4.2).

За положеннями ст. 21 КЗпП України трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працiвник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, з пiдляганням внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», роз'яснено, що суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, а відповідно до п. 21 постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 p. №100 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до п. 8 розд. 4 Постанови Kaбінету МіністрівУкраїни від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідач повний розрахунок по заробітній платі з позивачем не провів, а тому вона звернулася з позовними вимогами до відповідача в загальному розмірі 127 913,55 грн. нарахованими за період з 10.10.2015 року по 25.05.2016 рік, а саме:

- 127 178,49 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- 735,15 грн. компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року у справі № 761/22643/15-ц позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_2 112 014,53 грн., з яких: 36 660 грн. додаткової заробітної плати згідно умов п.4.1 Трудового договору, 2 444,00 грн. оплати за роботу у вихідні дні 25-26 січня 2014 року, 75 328,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 16 480,53 грн. компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) станом на 09.10.2015 року.

Вказаним рішенням встановлено розмір середньоденної заробітної плати позивачки за один день у сумі 710,65 грн.

Нарахована заробітна плата позивачці за останні два місяці, які передували звільненню, становить:

- у квітні 2015 року у розмірі 13 839,94 грн.;

- у травні 2015 року - 12 454,20 грн.

Кількість фактично відпрацьованих днів у квітні - 19 та у травні - 18 днів (оскільки, позивачка перебувала на лікарняному з 29.04.2015 року по 30.04.2015 року відповідно до довідки про середню заробітну плату №20/1/1-17506 від 01.07.2015 року).

Таким чином, середньоденна заробітна плата складає: (13 839,94 + 12 454,20) / (37 днів) = 710,65 грн.

Позивачка збільшила позовні вимоги станом на 19.01.2017 року

1) в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 рік, що становить 331 873,55 грн. розраховано за формулою: 26 294,14 грн. (сума заробітку за останні два календарні місяця роботи (квітень, травень): 37 днів кількість відпрацьованих днів = 710,65 грн. (розмір середньої заробітної плати за один день) х 467 днів затримки = 331 873,55 грн.

2) в частині_стягнення компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) за період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 рік, що становить 5 439,60 грн., розраховано за формулою: Індекси інфляції за період прострочення: за жовтень 2015 - 98,7% за листопад 2015 - 102,0% за грудень 2015 - 100,7% за січень 2016 - 100,9% за лютий 2016- 99,6% за березень 2016 - 101,1 % за квітень 2016 103.5% за травень 2016 100.1 % за червень 2016 99.8% за липень 2016 99.9% за серпень 2016 - 99,7% за вересень 2016 - 101.8%) за жовтень 2016 102,8% за листопад 2016 101.8%) за грудень 2016 100.9%

Розрахунок суми інфляції: сума боргу (39 104,00грн.) х процент інфляції (100,8%) - сума боргу (39 104,00грн.) = 5 439,60 грн.

Встановивши обставини справи та перевіривши наданий розрахунок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволенню позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення судуповинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позовзадовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 214 ЦПК України).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року у справі № 761/22643/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_2 112 014,53 грн., з яких: 36 660 грн. додаткової заробітної плати згідно умов п.4.1 Трудового договору, 2 444,00 грн. оплати за роботу у вихідні дні 25-26 січня 2014 року, 75 328,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 16 480,53 грн. компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) за період з 26.06.2015 року по 09.10.2015 року.

Судом вірно встановлено факт невиплати ОСОБА_2 в повному обсязі всіх належних до виплати коштів, а тому вона має право стягувати з банку середній заробіток до повного розрахунку по заробітній платі.

Оскільки відповідач на даний час повний розрахунок по заробітній платі з ОСОБА_2 не провів, вона звернулась з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку та інфляційних нарахувань за період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 року

Предметом даного позову є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку виплати додаткової заробітної плати та плати за робочі дні у вихідні, а не включення вимог позивача до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_2 не подано до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» заяви про визнання кредитором ПАТ «ВіЕйБі Банк» в період з 26 березня 2015 року по 24 квітня 2015 року включно, рішення суду до виконання не пред'являлося та відсутні спори щодо акцептування вимог ОСОБА_2, колегія суддів не приймає до уваги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 10.02.2017 року звернулась до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів її грошові вимоги в сумі 473 666 грн. на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2017 року.

На вказану вимогу ОСОБА_2 надано відмову Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 09 березня 2017 року, у зв'язку з тим, що з відповідною заявою вона не звернулася в період з 26 березня 2015 року по 24 квітня 2015 року та на вищевказані рішення банком подано апеляційні скарги (а.с.182-183).

Доводи апеляційної скарги про нікчемність трудового договору укладеного з позивачем, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2016 року в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про визнання трудового договору недійсним - відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили, а тому обставини встановлені судовим рішенням в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - Ключинського КостянтинаЛеонідовича - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді