Справа №751/7996/16-ц
Провадження №2/751/226/17
Рішення

Іменем України

22 червня 2017 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарях Дасюк Н. В., Грищенко Н. С., Безкоровайна Н. В.

за участю позивача ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування від 23.05.2016 року 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна в м. Чернігові, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1; витребування 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна в м. Чернігові, з незаконного володіння ОСОБА_4; зобовязання реєстраційну службу Чернігівського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію вищевказаного договору дарування та стягнути понесені судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2004 року є власником 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна (нині ОСОБА_9) в м. Чернігові. Вказує, що на даний час проживає в АР Крим. В серпні 2015 року вказану частину будинку вона заповіла своєму племіннику - ОСОБА_10 та надала йому довіреність щодо управління та розпорядження вказаним майном. В липні 2016 року вона дізналась, що невідомі люди проводять ремонтні роботи в її будинку. В наступному було встановлено, що 23.05.2016 року, згідно договору дарування, ОСОБА_4 придбала спірну частину будинку. Зазначає, що ні вона, ні від її імені частина житлового будинку не дарувалася. Вказує на те, що договір дарування повинен посвідчуватися при наявності правовстановлюючих документи на будинок, але на момент укладання договори вони знаходились в племінника. За таких обставин, вважає даний правочин недійсним.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.08.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_8 в частині вимог про витребування 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна в м. Чернігові, з незаконного володіння ОСОБА_4 та зобовязання реєстраційну службу Чернігівського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію вищевказаного договору дарування повернуто позивачу у відповідності до п.1 ч.3 ст.121 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та її представники в судовому засіданні проти заявленого позову заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі з підстав зазначених в запереченнях (а.с.59-60). Відповідач доповнила, що під час укладання спірного правочину у нотаріуса була інша ОСОБА_1, а не позивач.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить розглянути справу за наявними матеріалами в справі (а.с.160).

Допитана в судовому засіданні як свідок відповідач по справі ОСОБА_4, пояснила, що під час укладання договору дарування від 23.05.2016 року у нотаріуса були присутні: ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_5 ріелтор, її невістка та брат. Всі документи були у нотаріуса і вона особисто їх не оглядала. Під час укладання договору ніяких сумнівів у неї не виникало.

Свідок ОСОБА_10 племінник позивача, в судовому засіданні пояснив, що коли він був на заробітках йому зателефонувала мама і повідомила, що йдуть незаконні будівельні роботи по вул. Комінтерна, 29 в м. Чернігові. На підставі доручення йому передано право користування даним майном. 23.05.2016 року він був відсутній в м. Чернігові. Зазначив, що ОСОБА_4 не знає і ніколи не бачив. Його тітка склала на нього заповіт на все майно. В даному будинку не реєстрував своє місце проживання, але в майбутньому мав намір переїздити до м. Чернігова. Про те, що був укладений договір дарування дізнався від матері. З відповідачем не спілкувався. Тітка останній раз приїздила в м. Прилуки в 2015 році, коли складався заповіт. Ніяких доручень щодо розпорядження майна іншим особам тітка не надавала.

Свідок ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що були присутні разом з ОСОБА_4 у нотаріуса під час укладання договору дарування. Спочатку нотаріус посвідчив особу ОСОБА_1, а потім посвідчував документи. Кошти в сумі 5 500 доларів США передавались ОСОБА_1 під розписку. Розписку писали під диктовку нотаріуса. Ніхто із присутніх не запитував чому в розписці зазначено, що кошти сплачуються на ремонт, оскільки довіряли нотаріусу. Вказали, що їм показували копію дубліката свідоцтва про право на спадщину, але ніхто не запитував чому воно отримано 14.04.2016 року. Свідок ОСОБА_12 засвідчив, що зустрілись з ріелтором на вул. Комінтерна і останній показав будинок. ОСОБА_11 зявився в той час, коли почали укладати договір дарування. Він показав довіреність, що має право представляти інтереси ОСОБА_1 Вони самі захотіли, що під час укладання договору була присутня господарка ОСОБА_1 Зазначив, щоб його дружина писала розписку про передачу коштів. ОСОБА_1 попросила написати розписку, а потім сама її підписала.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2004 року ОСОБА_1 отримала у спадок від померлої сестри ОСОБА_14 1/4 частину житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна в м. Чернігові (а.с.5). Право власності на дану частку будинку зареєстровано в КП «ЧМБТІ» 15.11.2004 року, номер запису 2348 в книзі 133 (а.с.6).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змістом ст. ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

23.05.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір дарування 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна в м. Чернігові, який засвідчений в реєстрі за №1076 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с.60-61). Даний факт також підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.62).

В результаті даного правочину ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 137 500 грн, що еквівалентно 5 500 доларів США та у звязку з чим склала розписку у присутності представника ОСОБА_1 ОСОБА_11, та повідомила в ній, що кошти передає за ремонт належній їй 1/4 частини спірного будинку (а.с.63).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема шляхом визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

10.07.2016 року від ОСОБА_3 прийнято заяву до Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області щодо незаконного заволодіння майном по вул. Комінтерна, 29 в м. Чернігові (а.с.7). За даним фактом відібрано пояснення від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8,9).

З висновку №37/38/17-24 судово-почеркознавчої експертизи, складеного 02.02.2017 року вбачається, що досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 в договорі дарування частини спірного будинку від 23.05.2016 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.133-136).

Згідно інформації Управління ДМС України в Чернігівській області від 16.05.2017 року копія паспорту серії ЕТ №084461 громадянина України ОСОБА_1, на підставі якого засвідчувався договір дарування від 23.05.2016 року, виданий 04.07.2007 року Феодосійським МВ ГУ МВС України в АР Крим з відбитком гербової печатки «Державна міграційна служба», однак територіальні підрозділи ДМС розпочали оформлення паспортів з серпня 2012 року (а.с.104-105, 184).

Також, згідно листа ГУ ДФС у Чернігівській області від 23.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, для реєстрації платником податків до ГУ ДФС у Чернігівській області не зверталась, відомості зазначені в картці платника податків (а.с.105), наданої від імені ОСОБА_1 під укладання договору дарування від 23.05.2016 року не відповідають дійсності (а.с.186).

Як свідчать матеріали справи, під час укладання оспорюваного договору дарування на підтвердження права власності на спірну частину будинку був наданий дублікат свідоцтва про право на спадщину, виданий 14.04.2016 року ОСОБА_11 на підставі довіреності від 07.04.2016 року (а.с. 91-94, 98). В той час, як оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2004 року знаходився у родичів позивача.

Згідно ст. ст. 317, 319 ЦК України право розпорядження майном, в тому числі шляхом його дарування, належить власнику. Оскільки оспорюваний договір дарування був укладений не позивачем, а іншою особою, що не була у встановленому порядку уповноважена на його підписання, цей правочин виходячи з наведеного є таким, що не відповідає вимогам закону, що є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання недійсними договору дарування від 23.05.2016 року 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна (нині ОСОБА_9) в м. Чернігові.

У звязку із задоволенням позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору (а.с.1).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215-218, 292 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 203, 207, 215, 216, 317, 319, 717 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку №29 з належною частиною надвірних споруд по вул. Комінтерна (нині ОСОБА_9) в м. Чернігові, укладений 23 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 1076.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн 20 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Маслюк