Справа № 640/6526/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Харківської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, третя особа: Харківська місцева прокуратура №2, про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив зняти арешт з квартири №73 за адресою: м.Харків, вул.Мироносицька, буд.99, що належить ОСОБА_1 на підставі договору №Н14-2906 купівлі-продажу від 27.07.1995 року, зареєстрованого Харківською товарною біржею «Слобода», підстава обтяження лист від 17.03.1997 року прокуратури Київського району м.Харкова.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить зазначена квартира. 17.03.1997 року на підставі листа прокуратури Київського району м.Харкова було накладено арешт на вказану квартиру, у звязку з розслідуванням кримінальної справи №2197004 за ст.172 КК України. 16.08.2007 року реєстратором ОСОБА_2 Харківської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту квартири №73 за адресою: м.Харків, вул.Мироносицька, буд.99. Вказує на те, що лист прокуратури не міг слугувати підставою для накладення арешту, оскільки не є документом, який тягне за собою вчинення певних дій щодо обмеження прав та свобод фізичної особи, зокрема обмеження права на розпорядження майном. Зазначає, що арешт накладений на квартиру порушує його законні права, позбавляє його можливості в повні мірі здійснювати право власності, розпоряджатись квартирою на власний розсуд.

Позивач в судове засідання не зявився, відповідно до поданої заяви позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідач ОСОБА_2 Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, відповідно до поданого клопотання розгляд справи просили проводити без його участі.

Представник відповідача КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Представник третьої особи Харківської місцевої прокуратури №2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав.

Як вбачається з договору купівлі-продажу №Н14-2906 від 27 липня 1995 року, підписаного директором ХТБ «Слобода», ОСОБА_1 придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №2500146 від 18.01.2017 року власником зазначеної квартири зазначено ОСОБА_1

Згідно листа Київської районної прокуратури м.Харкова №2197004-1/5 від 17.03.1997 року було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі листа прокуратури Київського району м.Харкова від 17.03.1997 року накладено арешт на вищевказану квартиру.

Накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності позивачу, обмежує його права власника щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володінні ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а на підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підстави, що обумовлювали необхідність накладення арешту на нерухоме майно позивача на час розгляду справи відпали.

Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ч.1 ЦК України та ст. 1 ОСОБА_2 протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Доказів на підтвердження законності та необхідності продовження арешту на квартиру ОСОБА_1 суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Харківської державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, третя особа: Харківська місцева прокуратура №2, про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт з квартири №73 за адресою: м.Харків, вул.Мироносицька, буд.99, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №Н14-2906 від 27.07.1995 року, зареєстрованого Харківською товарною біржею «Слобода», підстава обтяження лист прокуратури Київського району м.Харкова від 17.03.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко