Категорія 30 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Ковальчука О.В., Якименко М.М.,
за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_8 звернувся в суд 31 жовтня 2016 року.

Зазначав, що 23 серпня 2015 року ОСОБА_7 на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс ОСОБА_6 один удар зліва по голові, внаслідок чого завдав тілесні ушкодження.

У зв'язку із вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_6 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів, про що, слідчим були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005540 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до висновку експерта № 1612 від 18.12.2015 року ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми - струс головного мозку, забитої рани тьмяно - скроневої ділянки зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, виникли від дії тупого твердого предмету.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року, ОСОБА_7 було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в дохід держави.

Позивач зазначав, що злочинними діями ОСОБА_7 завдав йому фізичного болю та страждань, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні. Це призвело до переживання та психологічного дискомфорту, зниження та нестійкого настрою, порушення сну. Виникли еприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, приниженої гідності.

Оскільки на даний час ОСОБА_7 ухиляється від відшкодування завданої ОСОБА_6 моральної шкоди, він просив стягнути з ОСОБА_7 завдану моральну (немайнову шкоду) ушкодженням здоров'я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в розмірі 30000,00 грн. Просив стягнути 11020,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2017 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану моральну шкоду ушкодженням здоров'я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір на користь держави у розмірі 640 гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити стягнувши з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 11020 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно правилам частин 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині розподілу судових витрат, а саме стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесених ним витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. законним визнати не можна через порушення судом норм процесуального права при вирішенні цього питання.

Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначається Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI.

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суд першої інстанції визначаючи розмір компенсації судових витрат за правову допомогу у розмірі 2000 грн. не навів розрахунків з яких він виходив визначаючи зазначений розмір компенсації, хоча ця компенсація має розраховуватися відповідно до положень вказаного Закону.

Разом із тим, відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат, відповідно до положення пункту 2 частини 3 статті 79 ЦПК України, відносяться витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на правову допомогу, на які посилається позивач, понесені ним не у цій справі, а у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у якій ОСОБА_6 був потерпілим (а.с.6, 26-28, 35-39).

Те, що судові витрати на правову допомогу понесені позивачем у кримінальній справі підтверджується розрахунком представника позивача (а.с. 34). Вказане підтверджується також фотокопією квитанції до прибуткового касового ордера №27 від 19 липня 2016 року про сплату 11020 грн. за Договором про надання правової допомоги №9/11/15 (а.с.39), згідно з яким ця сума внесена раніше ніж подано цей позов в суд (31.10.2016р.), а саме за три місяці до подання позовної заяви.

Отже вказані позивачем витрати за надання правової допомоги до розгляду цієї справи не відносяться, а тому в цій частині вимоги задоволеними бути не можуть через відсутність правових підстав.

Відповідно до правил пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 11020 грн. слід скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Щодо решти вимог апеляційної скарги та доводів апеляційної скарги в частині рішення про стягнення завданої моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5000 грн., то доводи апеляційної скарги в цій частині не можна визнати обґрунтованими.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із судового рішення вбачається, що воно в частині відшкодування моральної шкоди є по суті є правильним і справедливим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я) та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в дохід держави.

За обставинами кримінальної справи ОСОБА_7 відповідач на грунті тривалих неприязних стосунків, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно наніс один удар зліва по голові ОСОБА_6 спричинивши тілесні ушкодження. Вину ОСОБА_7 визнав повністю, розкаявся.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 частково, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем доведено обставини на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, проте виходячи із принципу розумності та справедливості вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а розмір відшкодування 5000 грн. буде достатнім і справедливим.

Такі висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на правильно встановлених обставинах справи та правильному застосуванні судом норм матеріального права до встановлених правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Наведені у апеляційній скарзі доводи не є такими що дають підстави апеляційному суду для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Несплата відповідачем добровільно коштів у відшкодування моральної шкоди не може бути підставою для збільшення цього відшкодування судовим рішенням, а тому ці доводи апеляційної скарги не дають підстави для скасування рішення з ухваленням нового про збільшення розміру відшкодування.

Отже, оскаржуване заочне рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у стягненні судових витрат з відповідача на правову допомогу у розмірі 11020 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктом 4 частини 1 статті 309, частиною 2 статті 314, статтею 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 травня 2017 року у цій справі в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення. У задоволенні вимог ОСОБА_6 про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 11020 грн. - відмовити.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ О.В. Ковальчук

/підпис/ М.М. Якименко

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук