Справа №216/3890/16-ц
провадження №2/216/410/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі Городнічевій Т.О.

за участі позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті ОСОБА_3, цивільну справу за уточненою позовною завою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі - Відповідач), третя особа ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, який в подальшому уточнив та обґрунтовував тим, що з 22 березня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до лютого 2015 року. Зі вказаного часу вони спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету та не піклуються один про одного. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2015 року їх шлюб розірвано. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які на теперішній час мешкають разом з відповідачем і знаходяться на їх спільному утриманні. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.04.2015 року з нього стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його місячного заробітку або доходу, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.04.2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його місячного доходу або заробітку.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року третьою особою ОСОБА_5 з нього на її утримання були стягнуті аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів його місячного заробітку або доходу безтерміново.

Згідно вищевказаних рішень, на підставі виконавчих листів були відкриті виконавчі провадження.

Проте, на теперішній час його матеріальний стан змінився та він фактично залишився без грошових коштів для свого існування. Крім того, він перебуває у цивільних подружніх стосунках з іншою жінкою, і чекають на народження їхньої дитини, що, в свою чергу, потребує від нього фінансової підтримки.

Крім того, він вступає на навчання до вищого навчального закладу і має сплачувати кошти за навчання.

Залишка його заробітної плати є недостатнім для утримання її теперішньої сімї, тому він вимушений користуватися кредитними коштами.

На підставі вищевикладеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року по цивільній справі № 216/1067/15-ц, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) на обох дітей сумарно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановивши розмір стягуваних аліментів в частці від його доходу (заробітку) в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту предявлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти уточненого позову, просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, суд вважає що уточнені вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року (а.с. 15) вбачається, що з 22 березня 2013 року сторони перебували у шлюбі та вищевказаним рішенням шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких є відповідач по справі, дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с.13,14), та не заперечується Відповідачем.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року (а.с. 16-17) з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей сумарно у розмірі 1/3 частини з усіх видів його місячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Також, згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року (а.с. 20) з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дітьми трирічного віку, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його місячного доходу або заробітку, тобто до 17 вересня 2016 року.

Крім того, рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року (а.с. 6-9), яке було частково змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року (а.с. 22-23) третьою особою ОСОБА_5 з ОСОБА_1 на її утримання були стягнуті аліменти у розмірі 1/10 частини з усіх видів його місячного заробітку або доходу безтерміново.

Як вбачається з постанови державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 27 квітня 2015 року (а.с. 18) та постанови державного виконавця Дзержинського відділу виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 травня 2016 року (а.с. 25), за виконавчими листами (а.с. 19,24), згідно вищевказаних рішень суду було відкрито виконавче провадження.

Також, відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Крививй Ріг» від 19.01.2017 року (а.с. 58), ОСОБА_1 працює в ПАТ «АрселорМіттал Крививй Ріг» та з 01.05.2015 року по теперішній час з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 33,3 % на утримання двох дітей та 3 % на погашення заборгованості, яка станом на 01.01.2017 року становить 10198,01 грн.

Крім того, згідно довідки Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Крививй Ріг» від 19.01.2017 року (а.с. 59), ОСОБА_1 працює в ПАТ «АрселорМіттал Крививй Ріг» та з 01.05.2015 року по теперішній час з його заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 10 % на утримання матері та 2 % на погашення заборгованості, що складає 5047,26 грн. Залишок заборгованості становить 4502,31 грн.

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно приписів ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що на даний час його матеріальний стан сильно змінився, оскільки він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка на теперішній час вагітна від нього. Крім того, він поступив на навчання до вищого навчального закладу і має сплачувати кошти за навчання.

Так, дійсно, згідно довідки Державного навчального закладу «Криворізький національний університет» від 12.01.2017 року за № 01/21-13/17 (а.с. 56) та договору № 938 про надання освітніх послуг від 29.08.2016 року (а.с. 60), ОСОБА_1 є студентом першого курсу гірничого факультету, заочної форми навчання, строк навчання з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року. Загальна вартість освітньої послуги на час укладання договору становить 8306,00 грн. Та відповідно до довідки ДВНЗ «Криворізький національний університет» (а.с. 76), боргу за надані освітні послуги не має.

Таким чином, кошти за надання освітніх послуг станом на 18 січня 2017 року сплачені в повному обсязі.

Також, згідно наданої довідки № 43 від 12 травня 2017 року (а.с. 93), договору платних освітніх послуг від 12 квітня 2017 року (а.с. 94) та квитанцій (а.с. 95-97) вбачається, що ОСОБА_1 навчався в ТОВ «Криворізька автошкола» та сплатив кошти за вказані послуги.

Тобто, всі кошти необхідні на оплату послуг з навчання позивачем на теперішній час вже сплачено.

Відповідно до виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, епікризу та консультаційного висновку спеціаліста (а.с. 99-107) вбачається, що донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз нефропатія та потребує лікування.

Також, згідно листа Комунальної установи "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" від 10.03.2017 року № 363 (а.с. 85-86), ОСОБА_7 перебуває під наглядом в Комунальній установі "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6", згідно запису в авмбулаторній картці 05.02.2017 дівчинка консультована нефрологом діагноз: дизметаболічна нефропатія, змішаний тип. Дитина ОСОБА_6 також перебуває під наглядом в Комунальній установі "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" до першого року життя перебував на "Д" обліку у невропатолога у групі ризику.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів які свідчать про наявність перебування у цивільному шлюбі та вагітності від нього іншої жінки.

При цього, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України розяснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обовязком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення, зокрема про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, сама по собі зміна сімейного стану не може бути єдиною підставою для зменшення розміру аліментів, якщо така зміна не потягла за собою зміну здатності платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі.

Судом встановлено, що аліменти на матір позивача ОСОБА_5 в розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) за рішенням суду стягнуто з позивача з урахуванням уже стягнутих аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), та аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу).

На теперішній час аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) не стягуються, оскільки згідно рішення суду були стягнуті тільки до 17 вересня 2016 року.

При цьому, зменшення розміру аліментів допускається лише в тому разі, коли частка заробітку позивача, виявиться меншою, ніж аліменти, які він сплачує. Визначення частки заробітку позивача, повинно провадитися після віднімання тієї частини заробітку, яка була призначена для сплати аліментів. Заробіток, що залишився після віднімання аліментів, ділиться на всіх членів сім'ї, яким згідно з законом позивач зобов'язаний надавати утримання. В це число включається і сам позивач. Лише в тому разі, коли після проведення поділу частка заробітку позивача, буде меншою, ніж аліменти, суд матиме підстави до задоволення позову про зменшення їх розміру.

Позивачем суду не надано відомостей, що в нього є інші утриманці, крім дітей ОСОБА_7, ОСОБА_6 та матері ОСОБА_5 Отже за вирахуванням аліментів, що утримуються на дітей в розмірі 1/3 частина від заробітку, а також на матір в розмірі 1/10 частина від заробітку, тобто 43,3 %, в позивача залишається частка заробітку в розмірі 56,7 %.

Суд враховує також, що позивач є працездатною особою, працює та має стабільний заробіток, доказів про наявність інших утриманців (вагітність цивільної дружини) не надано, враховуючи стан здоровя доньки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_6, в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дітей, розмір відрахувань на дітей та на матір не є більшим ніж 50% доходів позивача, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати поклавши на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 192 СК України, ст.ст. 213- 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: О.І.Бондарєва