Справа № 242/1967/16-ц
Провадження № 2/242/81/17
16 червня 2017року Селидівский міський суд Донецької області у складі головуючого - судді Владимирська І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію, -
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 неодноразово завчасно та належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, але за судовими викликами до суду не зявлялася. Судом неодноразово надавалася змога прийняти участь в судовому засіданні з приводу розгляду вищезазначеної справи та надати свої письмові заперечення на позовну заяву, натомість, відповідач своїм правом не скористалася.
В звязку з чим, суд прийшов до висновку, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, чим затягує розгляд справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Суд звертає увагу, що в заяві про скасування рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20.05.2016 року відповідачем було надано письмові пояснення щодо позовних вимог, які містять в собі ознаки заперечення на позовну заяву. Згідно яких відповідач зазначає, що вона не отримувала послуги з теплопостачання в повному обсязі. Крім того, неодноразово зверталась до представників ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у звязку із наданням неналежних послуг з теплопостачання, але ніяких перерахунків суми сплати за послуги теплопостачання зроблено не було, радіатори батарей в квартирі відсутні. Також зазначила, що фактичне місце її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, тоді як заявлені вимоги позивача стосуються заборгованості з теплопостачання, що виникла за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, 17/70 де вона зареєстрована, але не мешкає і не є власником даної квартири.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що підлягає позов задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі № 70 в багатоквартирному будинку № 17 по вул. Щорса, 17/70 в м. Селидове Донецької області.
Позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів м. Селидове послугами з централізованого теплопостачання.
З особового рахунку вбачається, що за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, 17/70 нараховувалась вартість послуг з теплопостачання, яка нею не оплачується з січня 2004 року по травень 2013 року, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 12 382 грн. 16 коп.
Відповідач ОСОБА_1 самостійно, без відповідного дозволу здійснив самовільне переобладнання системи опалення в квартирі, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та актом обстеження від 08.11.2011 року (а.с. 10, 36). В результаті самовільного переобладнання системи опалення відносно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП від 08.11.2011 року (а.с. 9, 37).
Відповідач ОСОБА_1 вважає, що за період з січня 2004 року по травень 2013 року не повинен оплачувати вартість послуг, якими фактично не користується.
Суд не може погодитись з доводами відповідача, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Ст. 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до вимог п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Питання відключення мереж центрального опалення та постачання гарячої води в багатоповерхових житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а також Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2006 року. Зазначений Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку в цілому передбачена за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Переобладнання центральної системи опалення на індивідуальну в окремих квартирах багатоквартирних будинків заборонено.
Тобто, з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків, Правила та Порядок передбачають відключення від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.
Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Зі згаданих нормативних актів вбачається, що споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, але відключення його від мереж централізованого опалення повинно здійснюватись у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Вказаного порядку відповідач не дотримався і самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Пунктом 29 Правил передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. З цього випливає, що самовільне відключення радіаторів централізованого опалення у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги.
Оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, а достатніх належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності опалення чи неякісного опалення в період накопичення заборгованості відповідач суду не надав, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, індекс інфляції за прострочення оплати послуг з теплопостачання становить 2010 грн. 79 коп., тоді як 3 % річних складає 1082 грн. 80 коп.
В звязку з чим, суд вважає, що вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Суд також не приймає до уваги доводи відповідача викладені в заяві про скасування заочного рішення з приводу того, що вона не є власником квартири за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, 17/70, оскільки нею не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження даного факту. А наданий відповідачем типовий договір найму житлового приміщення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири, що розташована за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Щорса, 17/70, не містить в собі дати його укладання.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано оригінал вищевказаного договору для огляду його в судовому засіданні та інших доказів, які б підтверджувала факт того, що ОСОБА_4 не є належним відповідачем по справі.
У відповідності зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 1378 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст. ст. 64, 67, 68 ЖК, 15, 16, 267, 322, 509, 526, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, ст. ст. 10, 11, 60, 76 ч. 9, 79, 88, 158, 169, 213, 215, 224 ЦПК України -
Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.М. Владимирська