АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 759/5947/17-ц Головуючий в 1 інстанції - Шум Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7270/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року в справі за поданням старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Колодчука Сергія Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Норд» ОСОБА_2, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Про-Сток», -

ВСТАНОВИЛА:

Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Колодчук С.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Норд» ОСОБА_2. Обґрунтовуючи подання посилався на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження №50491369 з примусового виконання наказу, виданого 08.02.2016 р. Господарським судом Донецької обл. по справі №905/2224/15 про стягнення з ПАТ «Норд», генеральним директором якого є ОСОБА_2, на користь ТОВ «Про-Сток» боргу у сумі 875 148,34 грн., пеню в сумі 41 690,43 грн., З % річних в розмірі 46 320,13 грн., інфляційні втрати в сумі 549 203,9 грн. витрати на послуги адвоката в розмірі 8 000,00 грн., інші витрати в сумі 7,07 грн. Боржник рішення суду в добровільному порядку не виконує, на виклики до державного виконавця не з'являється, кошти на рахунках боржника у банківських установах відсутні, проте боржником постійно відкриваються нові рахунки для проведення фінансових операцій, не пов'язаних з виконанням рішення суду. А тому, з метою забезпечення виконання рішення, державний виконавець просить обмежити керівника боржника у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2017 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчука С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника - юридичної особи громадянина України ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №50491369 - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ТзОВ «Про-Сток» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою подання задовольнити.

В апеляційній скарзі посилався на те, що ухвала є незаконною і такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції мав можливість пересвідчитись, що керівником боржника - ПАТ «Норд» є громадянин України ОСОБА_2, скористатись відомостями з Єдиного державного реєстру і перевірити цю обставину. Судом було залишено поза увагою доказ на підтвердження обізнаності ОСОБА_2 щодо наявності виконавчого провадження та пред'явлених до нього вимог державного виконавця, а саме лист ПАТ «Норд» від 28.04.2016 № 102 за підписом генерального директора ОСОБА_2 Державним виконавцем доведено, що ПАТ «Норд» має можливість виконати рішення суду та сплатити заборгованість на користь ТОВ «Про-Сток», натомість боржник ухиляється від даного обов'язку шляхом вчинення активних дій спрямованих на приховування належних йому грошових коштів. Судом першої інстанції помилково встановлено, що державний виконавець повинен доводити наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності, а також те, що ним було вжито всі можливі заходи для виконання рішення суду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник стягувача доводи скарги підтримав.

Державний виконавець та представник ПАТ «Норд» до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника стягувача, який доводи скарги підтримав, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Колодчуком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №905/2224/15, виданого 08.02.2016 р. Господарським судом Донецької області, про стягнення з ПАТ «Норд» на користь ТОВ «Про-строк» заборгованості у сумі 1 5520 369,26 грн. (а.с. 7-8).

В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем 29.03.2016 p., 07.06.2016 p., 02.12.2016 р. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 12-15, 65-67, 111), 20.04.2016 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 61-62), 04.05.2016 р. здійснено виклик керівника боржника до державного виконавця (а.с. 63-64).

02.12.2016 р. представник боржника повідомив державного виконавця про часткове самостійне виконання рішення суду, на підтвердження чого надав відповідні платіжні доручення (а.с. 134-134).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-ХІV (який діяв на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) чи ч. 5. ст. 19 Закону 1404-VIII (чинного на даний час), зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У поданні про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, державний виконавець зазначив, що боржник (юридична особа) у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення, заборгованість стягувачу не погасив. Поведінка боржника у відносинах із стягувачем та ВДВС свідчить про його небажання виконувати судове рішення. Крім того, божник вчиняє дії з метою уникнути виконання судового рішення відкриваючи нові грошові рахунки, з яких вільно розпоряджається коштами.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання, виходив з того, що посилання державного виконавця на ухилення боржника від виконання рішення суду, не підтверджуються матеріалами подання, оскільки не надано відомостей своєчасного направлення, а боржником - своєчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, виклику до державного виконавця. Державним виконавцем не доведено, що ним було вжито усі можливі та необхідні заходи для виконання рішення суду (здійснення приводу, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, інші заходи), відсутні обґрунтування того, що зазначений захід, який просить застосувати до боржника державний виконавець сприятиме та дозволить виконати рішення суду. Також суду не надано підтверджень намірів боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності, в той час, як представник боржника повідомив про часткове добровільне виконання рішення суду, надавши відповідні докази. В матеріалах подання відсутні докази того, що керівником боржника - ПАТ» Норд» є громадянин України ОСОБА_2, що також виключає можливість застосувати щодо даної особи тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним та не в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Суд першої інстанції в порушення п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України не навів жодних мотивів в ухвалі суду, з яких підстав він відхиляє надані державним виконавцем докази, які свідчили про те, що керівнику підприємства достовірно відомо про відкрите виконавче провадження, не надано також жодної оцінки доказам з яких вбачається , що боржник відкриває нові грошові рахунки, на яких акумулює грошові кошти, якими вільно розпоряджається, що дозволяє боржнику уникати виконання рішення суду.

Тобто, суд в порушення ст. 57 ЦПК України не в повній мірі дослідив матеріали подані державним виконавцем, на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

Судом не надано оцінки тому, що боржник був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження, що підтверджується листом ПАТ «Норд» від 28.04.2016 № 102 за підписом генерального директора ОСОБА_2та клопотанням представника боржника від 02.12.2016 року (а.с. 132-133, 148).

Висновки суду про те, що до керівника боржника не можливо застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що керівником боржника - ПАТ» Норд» є громадянин України ОСОБА_2 є також передчасними, оскільки у поданні державний виконавець зазначив, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ПАТ» Норд» є ОСОБА_2

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянув подання без участі державного виконавця, при цьому навіть не повідомивши його про дату, час та місце подання, що є обов'язковим відповідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, чим позбавив останнього надати суду витяг з реєстру на підтвердження цієї обставини.

З врахування вищезазначеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду в апеляційному суді, про те підлягають частковому задоволенню, так як питання повертається на новий розгляд, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України та порушення судом порядку, передбаченого законом для розгляду подання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Сток» задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року скасувати, а подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника - юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Норд» ОСОБА_2, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: