Справа № 758/5964/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року суддя Подільського районного суду м.Києва Богінкевич С. М. , розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, визнання повідомлення неправомірним, зобов'язання прийняти до виконання виконавчий документ, винести постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов'язання оформити платіжну вимогу про примусове списання 1/2 частини грошових коштів з вкладного (депозитного) рахунку,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до Подільського районного суду м. Києва з вищезазначеною скаргою.

Згідно зі ст.ст. 383-384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

П. 17 цієї ж Постанови роз'яснено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

У порушення вищезазначених вимог, скаржницею не обґрунтовано з посиланням на норми чинного законодавства правові підстави звернення із скаргою в частині вимог про зобов'язання оформити платіжну вимогу про примусове списання 1/2 частини грошових коштів з вкладного (депозитного) рахунку, оскільки вказана вимога пред'явлена в межах оскарження дій, рішень та бездіяльності державного виконавця, не може бути предметом розгляду в порядку ст.ст. 383-384 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України рішення, ухвали і постанови суду або судді в цивільних справах, що набрали законної сили чи по яких допущено судом негайне виконання, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а рішення, ухвали, постанови суду в цивільних справах, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк, а по яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, які входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», однак заявницею не зазначено у скарзі доказів, звернення до відповідного Банку для виконання рішення суду, адже за цим рішенням ОСОБА_1 є власником 1/2 частини грошових коштів з відповідного вкладного (депозитного) рахунку. І у відповідності з цим ОСОБА_1 має право звернутись до Банку про отримання або іншим чином здійснення права власності на ці грошові кошти. Однак, доказів того що їй Банк в цьому відмовив не надано та не зазначено про них у позовній заяві.

Звертаю також увагу заявника, що відповідно до ст.ст. 383-384 ЦПК України скарга подається на рішення, дію або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а не на орган в цілому.

З врахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку, що скарга не може вважатися такою, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 79, 118, 119, 120, 121, 383 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, визнання повідомлення неправомірним, зобов'язання прийняти до виконання виконавчий документ, винести постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов'язання оформити платіжну вимогу про примусове списання 1/2 частини грошових коштів з вкладного (депозитного) рахунку - залишити без руху.

Надати скаржнику строк в 5 (п'ять) днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити скаржнику, що в разі невиконання вимог ухвали в указаний термін, матеріали заяви будуть вважатись неподаними і повернуті йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич