АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Олійник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання незаконним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 з березня 2008 року по 24 січня 2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 для одержання жилого приміщення як членам сім`ї померлого військовослужбовця.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сім`я у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , починаючи з березня 2008 року по 24 січня 2014 року проживала разом в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
18 червня 2008 року під час роботи начальником медичної служби, ОСОБА_6 був зареєстрований (прописаний) за місцем проходження служби, адреса: с. Дівички, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, військове містечко, при Військовій частині НОМЕР_2 , і був поставлений на квартирний облік 20 червня 2008 року, хоча за місцем реєстрації ОСОБА_6 не проживав. 19 січня 2014 року ОСОБА_6 був прийнятий на лікування в психіатричну лікарню с. Гливаха, Васильківського району Київської області, в якій ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Встановлення факту проживання позивачів з померлим необхідно для одержання жилого приміщення, як членам сім`ї військовослужбовця, який помер.
Справа № 757/12935/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5646/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Під час судового розгляду справи позивачами змінювались позовні вимоги, востаннє ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пред`явили позовні вимоги до Київського квартирно-експлуатаційного управління, Військової частини НОМЕР_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання незаконним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії та просили:
- встановити факт постійного проживання разом з позивачами ОСОБА_6 однією сім`єю з березня 2008 року по 24 січня 2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
- визнати незаконними та скасувати рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_2 та рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління про виключення зі списків першочергової (позачергової) черги на отримання житла та зняття з квартирного обліку.
- зобов`язати Житлову комісію військової частини НОМЕР_2 та Київське квартирно-експлуатаційне управління поновити позивачів, як членів сім`ї померлого військовослужбовця, за його номером у черзі на першочергове (позачергове) отримаю житлового приміщення зі збереженням попереднього часу перебування у черзі на отримай ю- житла.
За клопотанням позивачів було замінено відповідача військову частину НОМЕР_2 на її правонаступника військову частину НОМЕР_1 .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року позов задоволено частково.
Позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Київського квартирно-експлуатаційного управління, Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання незаконним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з березня 2008 року по 24.01.2014 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зазначали, що не погоджуються з висновком суду про те, що позивачами не доведено факт порушення, оспорення або не визнання їх права, як членів сім`ї померлого військовослужбовця, звільненого з військової служби у запас за станом здоров`я, щодо отримання житла після його смерті, оскільки судом неправильно застосовано норми ст. 15 ЦК України. Крім того, судом порушено абз. 2 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( т.2 а.с.15), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.
Представник Київського квартирно-експлуатаційного управління Олійник О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред`явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлено, що сім`я у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , починаючи з березня 2008 року по 24 січня 2014 року проживала разом в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
18 червня 2008 року під час роботи начальником медичної служби, ОСОБА_6 був зареєстрований за місцем проходження служби, адреса: с.Дівички, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, військове містечко, при військовій частині НОМЕР_2 та був взятий на квартирний облік 20 червня 2008 року.
За місцем реєстрації ОСОБА_6 не проживав жодного дня, кожен день він їздив на роботу з міста Переяслав-Хмельницького, де він фактично проживав в будинку АДРЕСА_1 , про що зазначили позивачі та підтвердили допитані як свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8
19 січня 2014 року ОСОБА_6 був поміщений на лікування в психіатричну лікарню с.Гливаха, Васильківського району Київської області, в якій ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Судом також установлено, що 30 липня 2008 року ОСОБА_6 , старший летенант медичної служби, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30 липня 2008 року № 154 звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.
З часу звільнення з військової служби ОСОБА_6 ніде не працював з причини психічного захворювання, внаслідок якого він потребував постійного догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 7 жовтня 2008 року серія № КИО-1 № 287102 про встановлення ОСОБА_6 другої групи інвалідності на рік, з можливістю працювати в спеціально створених умовах; довідкою Київської обласної МСЕК № 1 від 7 жовтня 2008 року серії КИО-2 № 002443 про ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_6 в розмірі 80% внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби; довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0418459 від 11 листопада 2013 року про встановлення ОСОБА_9 другої групи інвалідності довічно та призначено стимулюючу трудотерапію в домашніх умовах під наглядом близьких родичів.
Психічна хвороба зі значною втратою працездатності не дозволяла ОСОБА_6 проживати самостійно.
Крім того, судом установлено, що старший лейтенант ОСОБА_6 перебував на військовій службі з 15 серпня 2005 року по 30 липня 2008 року.
Починаючи з 15 серпня 2008 року по 1 квітня 2008 року за час навчання та проходження служби житловою площею з фондів Міністерства оборони України не забезпечувався, на квартирному обліку не перебував.
На квартирний обліку ОСОБА_6 був взятий 20 червня 2008 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України з 5 березня 2008 року по 30 липня 2008 року.
30 липня 2008 року ОСОБА_6 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я.
Рішенням Міністерства оборони України від 31 січня 2011 року № 303/4/15/113 старшому лейтенанту запасу ОСОБА_6 надано житло на склад сім`ї одна особа за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 надали нотаріально посвідчену заяву про згоду на отримання житла ОСОБА_6 на вимогу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України.
22 березня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Міністра оборони України з проханням надати ОСОБА_6 житло за адресою: АДРЕСА_2 .
У зв`язку з визначенням території Автономної Республіки Крим як тимчасово окупованої території України, ОСОБА_6 квартиру у м.Феодосії не зміг отримати до дня смерті.
Відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20 лютого 2014 року ОСОБА_6 знятий з квартирного обліку у зв`язку зі смертю.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з березня 2008 року по 24 ісчня 2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для вирішення питання про одержання жилого приміщення як членам сім`ї померлого військовослужбовця. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не перебували на квартирному обліку разом з померлим ОСОБА_6 , у тому числі на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, вони не звертались з заявами до житлової комісії про взяття їх на квартирний облік як осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Виходячи із зазначених обставин. суд першої інстанції вважав, що позивачами не доведено факт порушення, оспорення або не визнання їх права щодо отримання житла після смерті військовослужбовця.
Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду щодо підстав для задоволенняпозовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставини. встановлені рішенням суду першої інстанції сторонами у справі не заперечуються.
Судом установлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_6 перебував на квартирній черзі один, мав право з 6 жовтня 2008 року на позачергове отримання житла, виділену йому рішенням Міністра оборони України від 31 січня 2011 року № 303/4/15/113 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 отримати на день смерті не зміг. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20 лютого 2014 року ОСОБА_6 знятий з квартирного обліку у зв`язку зі смертю.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції абз. 2 п. 9 ст. 12 Закону України«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не можуть бути прийняті в якості підстав длоя скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Відповідно до абз.2 п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районі та користуються правом позачергового одержання житла. У разі смерті, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове ( позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку.
Зміст зазначеної норми дає підстави стверджувати, що члени сім`ї військовослужбовця зберігають вже набуте право на одержання житла.
Оскільки позивачі не перебували на квартирному обліку разом з померлим ОСОБА_6 , у тому числі на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а тому не набули право разом з військовослужбовцем на одержання житла, а отже відсутні підстави вважати, що вони зберігають за собою це право.
Крім того, судом установлено та не заперечується сторонами, що позивачі, котрі проживали з померлим не зверталися до житлової комісії із заявами про взяття їх на облік як членів сім`ї військовослужбовця, котрі потребують поліпшення житлових умов.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_2 ( правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 ) та рішення Київського квартирно-експлуатаційного управління про виключення зі списків першочергової (позачергової) черги на отримання житла та зняття з квартирного обліку; зобов`язання Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та Київське квартирно-експлуатаційне управління поновити позивачів. Як членів сім`ї військовослужбовця який помер, за його номером у черзі на першочергове (позачергове) отримання житлового приміщення зі збереженням попереднього часу перебування у черзі на отримання житла.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: