Справа № 214/460/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

про відшкодування шкоди,

завданої внаслідок залиття квартири

19 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря Соколовської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду при заочному розгляді справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом 23.01.2017. Представник позивача, уточнивши вимоги 22.05.2017 (а.с. 38-39), просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заподіяну останньому матеріальну шкоду внаслідок залиття, належної йому квартири, в розмірі 39761 грн. 50 коп.; стягнути з відповідача судові витрати по справі в розмірі 640 грн.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що ОСОБА_1 є власником квартири № 9 в житловому будинку № 38 по вул. Співдружності в м. Кривому Розі. 27.10.2016 його квартиру залито водою з вини відповідача ОСОБА_2 як власника квартири АДРЕСА_1, яка розташована над його квартирою поверхом вище. Під час складання працівниками ТОВ «Житлосервіс-КР» акту обстеження встановлено, що причиною затоплення стало халатне відношення мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 до мережі опалення. Вважає винуватим саме ОСОБА_2 як власника квартири, з якої відбулося затоплення квартири позивача. В досудовому порядку врегулювати спір не стало можливим. Враховуючи, визначену судовою будівельно-технічною експертизою від 28.11.2016, вартість відновлювального ремонту в квартирі позивача в розмірі 31761 грн. 50 коп., 2000 грн. витрати на оплату експертизи та 5000 грн. витрати на правову допомогу, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 39761 грн. 50 коп.

До судового засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності з підтриманням позовних вимог в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що у справі є поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.

Керуючись ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2006, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, за реєстровим №3120 (а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3, на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2015, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 17).

27.10.2016 відбулося залиття належної позивачеві квартири з вище розташованої над нею квартири АДРЕСА_4, належної ОСОБА_2, що підтверджується актом обстеження від 27.10.2016, складеним працівниками ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.15).

Як слідує з акту, при подачі центрального опалення вирвало радіаторну пробку на радіаторі в кухні, розташованому в кв. № 12 вказаного вище будинку. Причиною затоплення стало халатне відношення мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 до мережі опалення.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2016 №58-16, виявлені пошкодження в квартирі АДРЕСА_5, виникли внаслідок затоплення, тобто дії води, яка витекла з квартири АДРЕСА_6 відповідно до складеного акту (а.с. 11-14).

Згідно висновку експертизи (а.с.14 зворотній бік), вартість матеріальної шкоди (вартість пошкоджень) з урахуванням матеріалів, квартири АДРЕСА_5 складає 31761 грн. 50 коп.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, як акцентує увагу Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна ману юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина особи.

Як слідує з положень ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення його квартири у зв'язку з її залиттям.

Підстав ставити під сумнів правильність висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2016 №58-16 щодо визначеної вартості проведення відновлювального ремонту у суду немає, оскільки зазначені в доданому до висновку локальному кошторисі на будівельні роботи найменування об'єктів у квартирі позивача, які потребують ремонту та відновленню, фактично відповідають пошкодженням в квартирі позивача, які зазначені в акті про залиття від 27.10.2016.

Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ОСОБА_2 як власник квартири зобов'язаний забезпечувати збереження її жилих і підсобних приміщень, технічного обладнання, а при появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Враховуючи те, що радіаторна батарея централізованого опалення, де вирвало пробку, знаходиться безпосередньо в квартирі ОСОБА_2 та не належить до системи загального користування, тому відповідальність за її справність та обслуговування несе виключно власник квартири, яким є відповідач.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та доведеності причинного звязку між виниклим поривом радіаторної батареї в його квартирі та збитками, що виникли як наслідок затоплення належного позивачеві житлового приміщення.

Отже, загальний розмір матеріальних збитків, заподіяних позивачу внаслідок залиття його квартири, яке трапилось 27.10.016, становить відповідно 31761 грн. 50 коп. (який встановлений висновком експерта) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 В звязку з чим суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в цій частині та необхідність їх задоволення.

При цьому, якщо виконати математичний розрахунок заявленої позивачем матеріальної шкоди суд отримує такі суми: 31761,50 + 5000+2000=38761,50 грн. З чого судом встановлено, що сума 39761 грн. 50 коп. є безпідставно збільшеною, не доведеною та не підтвердженою на 1000 грн.

Стосовно відшкодування позивачу витрат на залучення експерта в розмірі 2000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., які позивачем заявлені як майнова шкода, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Види витрат повязаних з розглядом справи визначені ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до яких зокрема належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

З аналізу даної норми слідує, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу та витрат на оплату послуг експерта відносяться до витрат повязаних з розглядом справи та їх розподіл закріплений в главі 8 ЦПК України «Судові витрати». В звязку з чим, суд не відносить дані витрати до завданої матеріальної шкоди, та розподіляє їх як судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача крім витрат на сплату судового збору 640 грн. 00 коп. також витрати за надання юридичної допомоги в сумі 5000 грн. та витрати на залучення експерта 2000 грн.

Витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн. підтверджуються відповідною квитанцією №0.0.702555667 від 09.02.2017 (а.с. 7а), витрати на залучення експерта в сумі 2000 грн. підтверджуються рахунком-фактурою №39-5816 від 03.11.2016 (а.с. 10).

Пунктом 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 4 роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 4 роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім інших вимог позивач просить стягнути витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 5000 грн. На підтвердження оплати вказаної суми надано копію рукописної розписки про отримання від ОСОБА_1 в якості оплати послуг «правової допомоги» згідно договору про надання правової допомоги від 01.11.2016 грошову суму в розмірі 5000 грн. від 03.01.2017, яка названа «квитанція» та підписана адвокатом ОСОБА_5 (а.с.41). Дана «квитанція» не має правову природи квитанції про оплату, адже за своїм змістом схожа на розписку, проте жодного підпису ОСОБА_1 на підтвердження передачі вказаних коштів дана квитанція не містить. Також не надано акт виконаних робіт, який би підтверджував кількість годин витрачених особою, яка надавала правову допомогу. З таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про відшкодовування зазначених витрат.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню лише судові витрати по справі, які складаються з витрат на сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. та витрати на залучення експерта в сумі 2000 грн., які підтверджені документально. (а.с. 7а, 10).

Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії по відчуженню квартири АДРЕСА_7, належної ОСОБА_2, застосованих ухвалою суду від 20.02.2017 (а.с.23), оскільки відпала потреба в забезпеченні можливості виконання рішення суду. При цьому, при виконанні рішення суду виконавцем в першу чергу буде зясовуватися місце роботи боржника, та в разі його встановлення відрахування будуть здійснюватися за рахунок заробітної плати.

Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 61, 74, 79, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) 31761 (тридцять одну тисячу сімсот шістдесят одну) грн. 50 коп. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) 2640 (дві тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині позову відмовити.

Скасувати захід забезпечення позову застосований ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2017 у справі №214/460/17 (2/214/1338/17) у вигляді накладення заборони вчиняти певні дії по відчуженню квартири АДРЕСА_8, належної ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляду заочного рішення.

Суддя Хомініч С.В.