АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/5308/16-ц Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/790/2712/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: захист честі, гідності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності і ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому після уточнень просив визнати недостовірною і негативною інформацію стверджувального характеру, що системно поширена відповідачем ОСОБА_5 у його скаргах (заявах) до Кабінету Міністрів України, Міністерства палива та енергетики України про розтрату ним (позивачем) грошових коштів ВАТ «Харківський науково-дослідний проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» (далі - ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект») у особливо великих розмірах, перерахувавши їх ТОВ «БК «Сіті», та його притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України;

Просив зобов'язати відповідача спростувати дану недостовірну інформацію шляхом відкликання з Кабінету Міністерства України, Міністерства палива і енергетики України своїх скарг (заяв) та направлення до них копії судового рішення по справі після набрання ним законної сили (чинності) у разі задоволення цього позову впродовж одного календарного місяця.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач ОСОБА_5 впродовж тривалого часу з 2009 року систематично розповсюджує недостовірну негативну інформацію від особистого імені, а також від імені ветеранів і акціонерів ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект», безпідставно приписуючи собі повноваження, які вони йому не надавали та яких він не мав і не має, стосовно його (позивача) як голови правління директора вказаної юридичної особи.

Зазначав, що поширення вищевказаної недостовірної негативної інформації порушує його, ОСОБА_3, особисті немайнові права на повагу до власної честі, гідності і ділової репутації, а також одночасно перешкоджає йому своєчасно і якісно здійснювати свої особисті немайнові права та повноваження згідно з компетенцією. У такий спосіб відповідач намагається втрутитися у господарську діяльність акціонерного товариства, упереджено та некваліфіковано аналізуючи окремі її фрагменти, з єдиним наміром домогтися звільнення позивача з займаної посади.

Вказував, що обвинувальних вироків стосовно нього (позивача) не існувало і не існує, а в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться справа з кваліфікацією, на думку сторони обвинувачення, за ч.2 ст.367 КК України щодо позивача. Проте, заборгованості ТОВ «БК «Сіті» перед ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» не існує з 09.06.2011 року, оскільки ТОВ «БК «Сіті», яке своєчасно не виконало визначних у договорі між цими субєктами господарювання робіт, визнало заборгованість перед ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект», та повернув сплачені останнім кошти на його рахунок. Він як керівник товариства, у господарських відносинах з контрагентом ТОВ «БК «Сіті» діяв у межах своїх повноважень згідно зі статутом та чинним законодавством.

Позичав зазначав, що будь-яку позитивну інформацію стосовно нього відповідач не сприймає та вважає фальсифікацію. Разом з тим, Міністром енергетики та вугільної промисловості на чергову скаргу відповідача було надано відповідь про те, що посилання щодо безвідповідальної позиції з боку Наглядової ради ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» з приводу діяльності ОСОБА_3 на посаді голови правління директора є упередженим та непідтвердженим.

Крім того, постановою прокуратури Червонозаводського району м. Харкова від 19.08.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи з приводу обставин господарських відносин ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» з ПП «Дніпробізнесінвест-2000» та ЗАТ «Укрнафтогазбуд».

Посилався на те, що розповсюджена відповідачем негативна інформація стосовно нього (позивача) спростовується його виробничою характеристикою та наказами Міністерства палива та енергетики України про допуск до особливих робіт.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що недостовірна негативна інформація, котра має усі ознаки такої, що є розповсюдженою за час з 2009 року по теперішній час, стосується його як голови правління директора ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект».

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що перебуваючи на пенсії, відповідач намагається втрутитися у поточну фінансово-господарську діяльність акціонерного товариства, некваліфіковано і упереджено аналізує окремі її фрагменти з єдиним намаганням звільнити позивача із займаної посади. А саме, відповідачу відомо, що обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_3 від 12 березня 2012 року скасовано ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2012 року як необгрунтований, а тому будь-які твердження відповідача про дві судимості ОСОБА_3 є безпідставними та, як наслідок, протиправними.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що системне розповсюдження відповідачем своїх тверджень про те, що позивач розтратив грошові кошти товариства у особливо великих розмірах, перерахувавши їх ТОВ «БК «Сіті» та «його притягнуто до кримінальної відповідальності з вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України є негативними відомостями, що не відповідають дійсності, та такими, що порушують особисте немайнове право позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, а тому підлягають спростуванню.

Вказує, що судом першої інстанції не врахована позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини стосовно застосування норм ст.ст. 8,10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: у справаі Лінгенс проти Австрії. У п. 38 рішення по справі Лінгенс проти Австрії Європейський суд виходив з того, що втручання у свободу вираження поглядів суперечить Конвенції якщо воно не відповідає вимогам п. 2 ст.10, тому необхідно визначити, чи було втручання, «передбачене законом», чи мало мету або цілі, законні з точки зору п. 2 ст. 10 і було «необхідним в демократичному суспільстві для досягнення цієї мети і цілей.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 45 вказаного рішення Європейського суду від 29 березня 2005 року по справі «Українська Прес-група» проти України. Згідно п. 47 рішення у справі Ляшко проти України від 10 серпня 2006 року важливим є визначити, чи належним чином використовується право, а суд повинен перевірити, чи було втручання у особисті права. Визначаючи пропорційність свого втручання у право на свободу вираження погляду, необхідно зважати на важливість причин, з яких було здійснено таке втручання.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність та недоведеність апеляційної скарги просить відмовити у її задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 у своїх зверненнях та скаргах висловив своє оціночне судження щодо позивача, а тому відомості, викладені у таких скаргах та зверненнях, не можна вважати недостовірною інформацією у розумінні статей 275, 277 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 займає посаду голови правління директора ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» з 16.09.2009 року, будучи обраний рішенням загальних зборів акціонерів, зарекомендував себе як відповідальна людина, ефективний керівник підприємства, який сумлінно виконує свої посадові обовязки, має допуск до державної таємниці, неодноразово нагороджувався Почесними грамотами за активну та плідну працю в енергетичні галузі держави, має три патенти на винаходи в атомній енергетиці.

Наказом Міністерства палива та енергетики від 29.07.2010 року та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 19.02.2016 року позивач допущений до виконання особливих робіт 1 категорії як такий, що пройшов спеціальну перевірку.

ОСОБА_5 неодноразово звертався до органів державної влади з заявами та скаргами щодо неправомірних, на його думку, дій позивача та відсторонення його від посади голови правління директора ВАТ «Харківський науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут «Енергопроект».

Такі заяви та скарги були направлені, у тому числі, на адресу прокуратури Червонозаводського району м. Харкова, Генеральної прокуратури України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки та оборони України.

Також відповідач направляв звернення до Урядової гарячої лінії щодо забезпечення проведення конкурсного відбору керівника виконавчого органу ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» до дати проведення загальних зборів акціонерів, а також з приводу шахрайських, на думку відповідача, дії позивача на посаді директора ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект».

У цих заявах, скаргах та зверненнях відповідач посилався на неправомірні, на його переконання, дії ОСОБА_3 на посаді голови правління директора ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект», зокрема, порушень чинного законодавства при проведенні фінансово-господарської діяльності, що призвело до спричинення збитків товариству та полягає наданні у фізичній особі безпроцентної фінансової допомоги у розмірі 770 000 грн., яка не була повернута у передбачений договором строк; в укладанні договору з ПП «Дніпробізнесінвест-2000» на закупівлю компютерної бази на суму 798 600 грн., які були перераховані контрагенту та не повернуті ним, незважаючи на невиконання умов договору; у підписанні договорів з ТОВ «БК «Сіті» на розробку перед проектної документації, що фактично виконано не було, але акціонерним товариством здійснено 100-відсоткову передплату контрагенту.

Також у цих заявах, скаргах та зверненнях відповідача міститься інформація про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191 та ч.2 ст.366 КК України, за фактом розтрати позивачем на посаді голови правління директора ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» грошових коштів у особливо великих розмірах, та знаходження відповідної кримінальної справи №1-637/11 в провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Крім того, у скаргах до Кабінету Міністрів України від 21.03.2016р., 09.04.2016р., 22.04.2016р. відповідач зазначав про наявність у позивача судимості та порушення стосовно позивача двох кримінальних проваджень за фактами розтрати грошових коштів ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» у особливо великих розмірах, а також про необхідність, на його думку, відсторонення позивача від займаної посади у звязку з вчиненими ним кримінальні правопорушення.

У відповідь на вищезазначені скарги та звернення Міністерством енергетики та вугільної промисловості України була надана відповідь позивачу про відсутність підстав для оголошення конкурсного відбору керівника товариства та віднесення питання обрання та відкликання голови правління ВАТ до виключної компетенції загальних зборів акціонерів.

Згідно з копією листа від 27.04.2016р. за підписом головного бухгалтера ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» у відповідь на інформаційний запит адвоката ОСОБА_4 щодо взаємовідносин з ТОВ «БК «Сіті» ця юридична особа не має заборгованості перед ВАТ з 09.06.2011р. у звязку з перерахуванням на поточний рахунок замовника, ВАТ «ХНДПКІ «Енергопроект» заборгованості у повному обсязі.

Крім того, 19.08.2010 року помічником прокурора Червонозаводського району м.Харкова ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ВАТ «ХНПКІ «Енергопроект» за ознаками злочинів, передбачених ст..ст.364, 365, 366, 367, 172, 175 КК України, у звязку з відсутністю в їх діях складу злочину.

Як вбачається з тексту цієї постанови, прокуратурою району проводилася перевірка діяльності посадових осіб ВАТ на підставі звернення ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 щодо порушення законодавства про працю, протиправного використання коштів та відчуження майна інституту, порушення законодавства про державні закупівлі, укладення фіктивних договорів та з інших питань.

Конституцією України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32 КУ).

Разом з тим, пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено в наслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації: поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших заходів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочить гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

З тексту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 неодноразово звертався до прокуратури Червонозаводського району м. Харкова, Генеральної прокуратури України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки та оборони України, тобто органів державної влади, із заявами та скаргами щодо неправомірних, на його думку, дій ОСОБА_3, чим реалізував своє право на звернення, передбачене ст. 40 Конституції України, що не можна вважати поширенням недостовірної інформації.

Крім того, судом судом першої інстанції враховано й те, що ділова репутація формується внаслідок власних дій юридичної особи або субєкта, що її представляє (керівник органу або установи, прес-секретар та інші), та завдяки діяльності оточуючих субєктів. Ділова репутація є стабільною, оскільки в її основу закладено свідоме ставлення оточення до юридичної особи та її керівника і на репутацію яких впливають абсолютно всі зовнішні чинники, в тому числі ЗМІ.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про розповсюдження ОСОБА_5 недостовірної інформації стосовно нього є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на невикористання судом першої інстанції практики Європейського суду не є підставою відповідно до вимог ЦПК України для скасування рішення суду.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень абз. 6 п. 3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8 рп/2003 вказано на особливості реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових осіб та службових осіб.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що інформацію, викладену у зверненнях та скаргах ОСОБА_5, не можна вважати недостовірною інформацією.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: