Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017 Справа №607/10827/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді В.М. Братасюка

з участю секретаря О.І. Чичкевич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями та бездіяльністю ДВС , -

В С Т А Н О В И В

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.05.2017 року, до в особі Державної казначейської служби України, третя особа Тернопільський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про стягнення з державного бюджету України 10 000 гривень моральної, заподіяної неправомірними діями та бездіяльністю Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона є стягувачем у виконавчому провадженні про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, котре перебуває на примусовому виконанні у Тернопільському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції, й внаслідок неналежного виконання обовязків державного виконавця щодо своєчасного оформлення та перерахування коштів позивачці, що встановлено ухвалою суду, ОСОБА_1 додатково заподіяно моральну шкоду, котру остання просить стягнути з держави Україна.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просить суду вимогу задовольнити. В останнє судове засідання представник позивача не зявився, однак направив суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про підтримку заяви з уточненими вимогами від 12.05.2017 року.

Представник ДВС в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечив за безпідставністю, посилаючись на обєктивні обставини неналежного виконання обовязків ДВС, а саме зміни адреси та переїзду Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції. В останнє судове засідання представник ДВС не зявився, хоча своєчасно повідомлявся судом пр. час і місце судового розгляду.

Замінений з волі позивача відповідач, Державна казначейська служба України, не забезпечила явку представника, хоча належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подаа, про причини неявки представника суд не повідомила, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів

Суд, заслухавши пояснення та оцінивши письмові докази по справі, встановив такі факти :

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оспорювання, порушення або невизнання, у спосіб, визначений ст.16 ЦК України.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у провадженні 607/7392/16-ц, перебувала скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця.

12 серпня 2016 року судом скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця задовольнено частково:

-Визнано неправомірними дії державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області щодо не направлення ОСОБА_1 рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 травня 2016 року.

-зобов»язано державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області направити рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 від 11 травня 2016 року.

-визнано неправомірними дії відповідальної особи за надходження коштів на депозитний рахунок Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській, а також державного виконавця зазначеного відділу, щодо несвоєчасного оформлення розпорядження №51035483 від 14.06.2016 року про перерахування коштів ОСОБА_1, які надійшли від боржника та несвоєчасного фактичного перерахування їх ОСОБА_1.

-визнано неправомірними дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо передчасного винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 травня 2016 року

-в решті вимог скаржника відмовлено.

В ухвалі судом встановлено наступні обставини

На виконанні у Тернопільському міському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №51035483 щодо примусового виконання виконавчого листа №607/16451/15к виданого 20 квітня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 4139,01 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 гривень.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №51035483, стягувач ОСОБА_1 06травня 2016 року звернулось до Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання виконавчого листа від 20 квітня 2016 року виданого Тернопільським міськрайонним судом за №607/16451/15к.

11 травня 2016 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано термін боржнику для його добровільного виконання в строк до 18.05.2016 року. Зазначену постанову направлено на адресу боржника та стягувача листом від 11.05.2016 року №30/1432/04.

Як вбачається із поштових квитанцій №49 від 30.05.2016 року боржником ОСОБА_2 було перерахована на рахунок Тернопільського міського відділу ДВС 7370 грн. 11 коп. боргу в рахунок примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

В цій же ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.08.2016 року у справі №607/7392/16-ц, зазначено, що 30 травня 2016 року згідно поштової квитанції № 49, боржником ОСОБА_2 було перераховано на рахунок Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції 7370, 11 гривень боргу на виконання виконавчого листа.

14 червня 2016 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції винесене розпорядження №5135483 щодо перерахування 5639, 01 гривень боргу поштовим переказом на імя ОСОБА_1

Як вбачається з поштового чеку від 08.07.2016 року позивачка отримала перераховані Тернопільським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції кошти в рахунок сплати боргу ОСОБА_2. в сумі 5583, 18 гривень.

Відповідно до списку №990 згрупованих поштових переказів від 07.07.2016 року, збір за пересилання переказу ОСОБА_1 склав 55,83 гривень.

Разом з тим судом встановлено, що службовими особами державної виконавчої служби, у тому числі державним виконавцем, не дотримано вимоги п.п.13.11, 13.12, 13.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 в частині своєчасного винесення державним виконавцем розпорядження про перерахування коштів стягувану, які надійшли від боржника на депозитний рахунок ДВС, та їх подальшого перерахування ОСОБА_1 фактичне фактичне повне виконання судового рішення з вини ДВС відбулось лише 08 липня 2016 року, після отримання коштів стягувачем.

Таким чином термін прострочення отримання ОСОБА_1 коштів з вини ДВС склав 36 календарних днів прострочки - з 02.06.2016 року (дати та коли ДВС мали бути перераховані кошти позивачці ) по 08.07.2016 року (дату фактичного отримання коштів).

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Конституційним Судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Як зазначає в п. 28 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року за № 6, пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ - при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави.

В обгурнтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачка зазначає, що неправомірні дії працівників Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області викликали у неї душевні страждання, так як остання самостійно виховує сина, котрий хворіє на хронічні хвороби органів травлення та на сколіотичну поставу, хвороби очей, потребує особливої дієти, постійного амбулаторного лікування та двічі на рік стаціонарного лікування та оздоровлення, а тому кошти, які фактично мали бути перераховані позивачці за рішенням суду могли бути використані для покращення здоров'я, життя її сина та розвиток його здібностей перед вступом у навчальний заклад.

Оскільки ОСОБА_1 не працює та на її вихованні та утриманні є хвора дитина, то зазначена сума для позивачки є значною.

Окрім того, ОСОБА_1 є потерпілою особою від злочину, за рішенням суду внаслідок вчинення щодо неї кримінальних правопорушень ОСОБА_2, на користь позивачки стягнено з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду, однак посадові особи Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції за відсутності виправданої причини не перерахували кошти в установлений законом строк, тобто коли боржник виконав рішення суду, то його умисно не виконали посадові особи вищезазначеного органу, що є неприпустимим.

Все це викликало у позивачки душевні страждання, що супроводжувалися підвищенням артеріального тиску, вегетато-судинною дистонією, головними болями, розладами кишечника функціонального характеру.

На підтвердження викладеного ОСОБА_1 надала суду розписку приймальної комісії ТВПУ №4 від 15.06.2016 року про приймання від дитини позивачки документів на вступ до училища; направлення сина позивачки на комісію ЛКК від 25.08.2015 року в тексті котрого (направлення) відображено діагноз житини хронічний поверхневий гастрит із збереженою кислотоутворюючою функцією шлунку, хронічний поверхневий бульбіт, функціональні розлади жовчного міхура, сколіолітична постава; копія фіксації засідання ЛКК №451/03 від 29.09.2015 року.

Відповідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави

Позити?вні зобов'я?зання держа?ви у сфе?рі пра?в люди?ни це обов'язки держави, які вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини. Ці засоби можуть бути юридичними, якщо на державу покладається обов'язок накласти санкції на осіб, які порушують Європейську конвенцію, або встановити юридичні правила для здійснення певного роду діяльності чи регламентації поведінки певних категорій осіб. Позитивні зобов'язання держави можуть включати й практичні засоби. Не тільки практичні а й похідні.

Процеду?рні зобов'я?зання держа?в це зобов'язання, які вимагають належної організації національних юридичних процедур із метою кращого захисту осіб, забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини, наприклад, проведення ефективного, оперативного виконання рішення суду, котре набрало законної сили.

Ухвалою суду від 12 серпня 2016 року встановлено факти невиконання позитивного обовязку державою в особі органів державної виконавчої служи України у сфері прав людини - невиправданих зволікань Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції щодо вчасного перерахунку позивачці коштів на виконання рішення суду, котре набрало законної сили, а тому з урахуванням наданих позивачкою доказів, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди тривалою бездіяльністю органу ДВС, розмір котрої (заподіяної шкоди) суд визначає в сумі 5000 гривень.

При цьому стягнення даних коштів підлягає з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України,

З приводу стягнення витрат на правову допомогу.

В силу вимог ст.388 ЦПК України, судові витрати, пов»язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Представництво інтересів та правову допомогу скаржника ОСОБА_1 у даній справі надавала адвокат ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги від 08 липня 2016 року.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру до договору від 08.07.2016 року адвокатом ОСОБА_4, у ній зазначено, що отримано від ОСОБА_1, підставою є: про визнання протиправною бездіяльності Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, зобов»язання усунути порушення та відшкодування спричиненої шкоди.

Суд не приймає до уваги надану представником позивача копію квитанції до прибуткового касового ордеру, як підставу проведення оплати ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, оскільки із змісту квитанції не можливо встановити детального розрахунку витрат в сумі 3000 гривень на здійснення правової допомоги , та за котрі саме роботи понесені були позивачкою грошові витрати.

Разом з тим, згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року (в редакції станом на дату звернення до суду з позовом) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представник позивача брав участь в судових засіданнях загалом тривалістю 1 година 11 хвилин (45 хвилин в 2017 році, та 26 хвилин в 2016 році) , а відтак суму витрат на правову допомогу, котра підлягає до стягнення на користь позивачки, суд визначає в розмірі 1220 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 222, 224 ЦПК України, ст. 1167, 1173, 1174 Цивільного Кодексу України, Постановою пленуму Верховного Суду України від 04.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного розрахункового рахунку Державного казначейства України 5000 гривень на відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої бездіяльністюТернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в ході виконання виконавчого листа від 20 квітня 2016 року виданого Тернопільським міськрайонним судом за №607/16451/15к, та 1220 гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою

заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5