УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в особі матері ОСОБА_7, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки та договору іпотеки припиненими, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Апеляційного судум. Києва від 17 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у розмірі 119 002,77 доларів США та пеню у розмірі 57 614 грн 35 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 07 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 72 600,00 доларів США, а позичальник зобов'язався щомісячно повертати кредит в обсязі та порядку, встановленому графіком погашення кредиту згідно додатку № l до договору, але у будь-якому випадку до 07 серпня 2015 року, на забезпечення виконання якого цього ж дня між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 222330.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 15 травня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 119 002,77 доларів СІІІА та 57 614 грн. 35 коп. пені, банк просив задовольнити позов.

ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки та договору іпотеки припиненими, посилаючись на те, що у зв'язку із смертю боржника ОСОБА_4 зобов'язання за договором поруки припинились, оскільки умовами договору поруки не передбачено згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника. Крім того зазначала, що вона не отримувала у спадщину рухоме майно, право на яке підлягає державній реєстрації, а тому фактично звернення стягнення на майно не може відбуватись.

З підстав вищевикладеного, просила визнати припиненими договір поруки № 222330 від 07 серпня 2008 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7, а також договір іпотеки № 91699 від 07 серпня 2008 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_8

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № 222330 від 07 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк».

Визнано припиненим договір іпотеки № 91699 від 07 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим № 3130.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року скасовано в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Скасовано рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки припиненим та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином рішення апеляційного суду оскаржується банком лише в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_7, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ПАТ «УкрСиббанк» та відмовляючи у задоволенні позову банку з інших підстав, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та виходив з того, що 27 листопада 2014 року ОСОБА_7 повідомляла ПАТ «Укрсиббанк» про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер позичальник ОСОБА_4 (а. с. 59, т. 3), проте банк звернувся з претензією про пред'явлення вимог до спадкоємців лише 16 червня 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку (а. с. 161, т. 2), у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову банку до спадкоємців, виходячи з положень ст. 1281 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович