Справа № 461/5458/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/3841/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 в серпні 2016 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири.

Вимоги обґрунтовувала тим, що є власником квартири № 6 в будинку № 34 на вул.Куліша у м. Львові. 03 серпня 2015 року відбулося затоплення стелі її квартири, причиною якого є витік води поверхом вище з квартири № 12, власником якої є відповідач. ОСОБА_4 ЛКП «Центральне» причиною залиття є вихід з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі №12. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовився. У зв»язку із цим просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 15563 грн. спричинену залиттям квартири, 1500 грн. витрат на послуги експерта, 2000 витрат на правову допомогу.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно з»ясував усі обставини справи, не надав оцінки доказам та не сприяв повному та неупередженому розгляду справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_4 № 32 ЛКП «Центральне» від 31.08.2015 р. встановлено причину залиття її квартири, при складанні зазначеного акту дружина відповідача визнала вину у залитті квартири та факт нанесення матеріальної шкоди, акт ніким не був оскаржений. Суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання про виклик як свідків працівників ЛКП «Центральне» для підтвердження достовірності обстеження ними квартири відповідача.

Звертає увагу, що надала суду лист ЛКП «Центральне» про те, що акт від 23.10.2015 року працівниками підприємства не оформлявся, жодної заяви чи виходу комісії ЛКП «Центральне» не було, відтак інших причин ніж залиття квартири відповідача у звязку з виходом з ладу пральної машини, немає.

Факт залиття квартири АДРЕСА_1 з квартири № 12, яка розташована поверхом вище, причини такого залиття підтверджуються висновком експерта №16/12-15я від 17.12.2015 р., клопотання про призначення повторної експертизи суд залишив без уваги.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 рокускасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення відповідача на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.

ОСОБА_4 із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_4 із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що надані позивачем докази підтверджують факт залиття її квартири і заподіяння їй внаслідок такого залиття шкоди, проте належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували винність і протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, суду не надано.

Питання про зясування причини залиття квартири позивачки не було постановлено на вирішення експерта, тому висновок експерта не свідчить про винні дії відповідача.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 27 лютого 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 303, позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 6 в будинку №34 на вул. Куліша у м. Львові (а.с. 7).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 12 в будинку № 34 на вул. Куліша у м. Львові.

З ОСОБА_4 ЛКП «Центральне» № 32 від 31 серпня 2015 року вбачається, що квартиру № 6 на вул.Куліша, 34 у м. Львові обстежено і виявлено замокання стелі і стіни кухні, кімнати та коридору. Причиною залиття є вихід з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі № 12, що знаходиться поверхом вище (а.с. 8).

З висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 16/12-15я від 17 грудня 2015 року, складеного по заяві ОСОБА_2 встановлено, що вартість відновлювального ремонту необхідного для ліквідування наслідків залиття квартири № 6 у будинку № 34 на вул.Куліша у м. Львові, становить 15563 грн. (а.с. 9-16).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 тричі зверталась до відповідача з претензіями про відшкодування збитків, завданих несправністю пральної машини, що спричинило залиття квартири та усунення таких недоліків, які залишились без реагування (а.с. 59-67).

Як розяснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_2 покликалась на те, що витік води внаслідок виходу з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі № 12, власником якої є відповідач, став причиною залиття її квартири, однак відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану шкоду, просить стягнути ї в судовому порядку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

ОСОБА_4 із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Підставами відповідальності за завдану шкоду є протиправність дій, завдання шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями, наявність вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обовязок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_4 із ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобовязує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить.

Частиною 1 ст. 151 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати прибудинкову територію.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 179 ЖК УРСР громадяни зобов"язані забезпечувати схоронність житлових приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного обладнання та інш. Користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_4 із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 з подальшими змінами та доповненнями, власник та наймач (орендар) квартири зобов»язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Як зазначено вище, з ОСОБА_4 ЛКП «Центральне» № 32 від 31 серпня 2015 року вбачається, що квартиру № 6 на вул. Куліша, 34 у м. Львові обстежено і виявлено замоканання стелі і стіни кухні, кімнати та коридору. Причиною залиття є вихід з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі № 12, що знаходиться поверхом вище (а.с. 8).

Також, з висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 16/12-15я від 17.12.2015 року вбачається, що при вивченні наданих на дослідження документів та співставленні з результатами огляду встановлено, що залиття квартири № 6 відбувалось через міжповерхову перекриття з квартири № 12, яка розташована поверхом вище (а.с. 10).

На думку колегії суддів відповідь в.о. директора ЛКП «Центральне» від 23.01.2017 року № 297, яка спростовує акт ЛКП «Центральне» від 23.10.2015 року, як такий, що працівниками підприємства не складався, власне свідчить про залиття квартири через вихід з ладу пральної машини в квартирі відповідача, оскільки інших обставин з приводу цього судом не встановлено, а аварійної ситуації, зокрема прориву водопровідної мережі, не підтверджено (а.с. 52).

Дослідивши обставини справи, зазначені вище акти, колегія суддів приходить переконання про те, що висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в частині заподіяння позивачу шкоди відповідачем є необгрунтованим, оскільки таке підтверджується актом № 32 від 31.08.2015 року, складеним уповноваженими особами житлово-комунального підприємства, ніким не оспорений та не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, висновком експертного дослідження.

Таким чином, враховуючи норми матеріального права, обставини справи, та надані позивачем докази, суд приходить висновку, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача, який не забезпечив справність технічного обладнання, що ним використовується, а саме пральної машини, та не вжив заходів з метою попередження нанесення шкоди іншим особам, зокрема позивачу, тому оскаржуване рішення необхідно скасувати та задовольнити позов у цій частині, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 15563 грн матеріальної шкоди, оскільки іншої суми сторонами не представлено.

Разом з цим, ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ст. 79 ЦПК України).

ОСОБА_4 із ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Судом встановлено, що надання правової допомоги позивачу ОСОБА_2, згідно договору про надання правових послуг адвоката, здійснював адвокат ОСОБА_6 (свідоцтво № 555, а.с. 82-83), що є належним та допустимим доказом надання правової допомоги.

Абзацом 3 п. 3 передбачений порядок оплати послуг. Оплата за надані послуги проводиться відповідно до Додатку № 1, який є частиною цього договору. Вартість послуг становить 2000 грн. (а.с. 82).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В свою чергу, як і Додаток № 1 та і будь які докази сплати позивачем відповідної суми грошових коштів за надану правову допомогу (виконання умов договору) в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, ухвалу з приводу залучення ОСОБА_6, як особи яка надає правової допомоги, як це передбачено ст. 130 ЦПК України суд не постановляв та питання про допуск його до участі у справі не вирішував.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення в користь позивача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., оскільки доказів про те, що такі нею понесені та документально підтверджені, судом не встановлено.

Крім цього, до судових витрат (витрат повязаних з розглядом справи) належать також витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Оскільки експертне будівельно-технічне дослідження № 16/12-15я від 17.12.2015 р. проведене по заяві ОСОБА_2 не в межах розгляду даної справи та не є судовою експертизою, відтак витрати по проведенні такого до стягнення не підлягають.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене за неправильного застосування норм матеріального, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судовий збір за подання позову та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 15563 (п»ятнадцять тисяч п»ятсот шістдесят три) грн. 00 коп. матеріальної шкоди спричиненої залиттям квартири.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 580 грн судового збору за подання позову та 606 грн. 32 коп. за розгляд апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_7