Справа № 639/3578/17
Провадження № 2/639/1667/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 15.06.2017 року зазначена позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням ч.1. ст. 120, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем не додано копії позову та копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, для відповідачів, не додано оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

В п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 зазначено, що якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст. 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, позивачем надано копію квитанції про сплату судового збору № 109 від 13.06.2017 на суму 8000 грн 00 коп, та копію квитанції № 110 від 13.06.2017 на суму 320 грн 00 коп.

Разом з тим, як розяснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України № 2346-III від 05 квітня 2001 року "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року (зі змінами)). Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що до поданого позову про стягнення суми боргу за договором позики не додано оригінал квитанції, то позивачці необхідно було надати до суду оригінал квитанції про сплату № 109 від 13.06.2017 на суму 8000 грн 00 коп, та оригінал квитанції про сплату № 110 від 13.06.2017 на суму 320 грн 00 коп., а також надати копії позову та копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, відповідно до кількості відповідачів.

Позивачем 22.06.2017 року отримано копію ухвали суду від 15.06.2017 року про залишення позову без руху, про що в матеріалах справи свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак недоліки у строк встановлений судом та станом на 30.06.2017 не усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає вимоги, визначені ст. ст.119 , 120 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, у встановлений судом строк позивачем не усунуто виявлених судом недоліків, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

При цьому, суддя розяснює, що згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяв уКлименка ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М.Гаврилюк