Справа № 396/180/17
Провадження № 2/396/182/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, від імені якої діє представник ОСОБА_4, звернулась до відповідача ОСОБА_2 із позовом про усунення від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, третьою особою заявлена ОСОБА_3 просить усунити відповідача ОСОБА_2 від спадкування обов'язкової частки у розмірі 1/10 частки спадкового майна. З урахуванням уточнених позовних вимог, посилається на те, що в 1995 році вона почала співмешкати з ОСОБА_5, з яким проживали в її домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_1 однією сім'єю, вели спільне господарство.

25.01.1969 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, з якою проживав в с. Помічна Новоукраїнського району, тобто в одному населеному пункті з ними. ОСОБА_5 працював головним ветеринарним лікарем КСП «МИР» Новоукраїнського району, був гарним спеціалістом та шанованою людиною, однак вся сільська спільнота знала, що в нього не складуються сімейні відносини. На початку 90-х років дружина та її онук побили та виселили ОСОБА_5 в підсобне приміщення його ж власного домоволодіння. Восени 1995-го року ОСОБА_5 став співмешкати з її мамою ОСОБА_6. Він замінив їй загиблого батька, так як був чуйною, доброю та порядною людиною.

В 1996 році ОСОБА_5 звернувся до Новоукраїнської районної юридичної консультації з приводу розлучення з ОСОБА_2 та розподілу спільно нажитого майна. Було зроблено оціночну експертизу домоволодіння та майна, а також комісійно засвідчено наявність майна та його опис. Розпочата процедура розподілу домоволодіння та майна викликала агресивні випади з боку відповідачки,які виразилися в переслідуванні,образах, лайках та погрозах в адресу ОСОБА_5,моєї матері та в мою адресу.

Однак вже на той час стресова ситуація в сім'ї, яка тривала не один рік, сварки та побої далися ОСОБА_5 взнаки. Стан його здоров'я постійно погіршувався. Аби уникнути неадекватної поведінки дружини, він дійшов з неї згоди щодо своєї частини спільно нажитого в шлюбі майна та склав на нього заповіт на ім'я їх спільної доньки ОСОБА_3, яким заповів їй належну йому частину будинку. Інше спільно нажите майно залишив дружині без розподілу.

Захворювання судин, порушення мозкового кровообігу,хронічні хвороби шлунку, захворювання хребта: двобічний коксартроз, розповсюджений остеохондроз, скаліоз; деформіруючий спондильоз, а також емфізема легенів II ступеню, гіпертонічна хвороба призвели до того, що з 2001 року ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, а з 2013 року був повністю прикутий до ліжка, пересувався за допомогою інвалідного візка. Крім того, в тому ж таки 2013 році в результаті розвитку катаракти йому було видалено кристалик правого ока, після чого останній майже повністю втратив зір. Його стан потребував постійного лікування, що вимагало значних коштів та постійного догляду за ним.

Відповідачці було відомо, що її чоловік ОСОБА_5 хворий і через хворобу та похилий вік перебуває в безпорадному стані, в зв'язку з чим потребує допомоги. Проте, від надання такої допомоги вона ухилялася, перебуваючи з ним в неприязних стосунках, не відвідувала його, не допомагала ні матеріально, ні фізичною працею.

Всі ці роки ОСОБА_5 допомагала та підтримувала його її мати та вона сама, не рахуючись з коштами, особистим часом, власними проблемами постійно лікували його,доглядали, утримували в належних умовах, підтримували морально та залишалися поряд, не дивлячись ні на що.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, залишивши заповіт на її ім'я від 31.01.2005 року, яким заповів мені земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 4,01 га №489, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Новоукраїнською РДА від 22 травня 2002 року.

На час смерті ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_2 досягла пенсійного віку, а тому претендує на обов'язкову частку, яка б належала їй у разі спадкування за законом, подавши відповідну заяву в Новоукраїнську районну державну нотаріальну контору.

Просить усунути відповідачку від спадкування обов'язкової частки у спадщині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, пояснили, що спочатку у позові зазначили про те, що ОСОБА_5 був у безпорадному стані з 2013 році, оскільки не мали відповідних медичних документів про його стан здоров'я, так як вони являються конфіденційними, в ході судового розгляду отримано висновок лікаря, в якому вказано, що ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги з 2001 року, а в 2013 році настав пік його хвороби. Позивачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_6 доглядали його з 2001 року. Відповідачка та її дочки ухилялися від надання йому матеріальної та іншої допомоги, хоча знали, що він такої потребує, адже проживали в одному селі. ОСОБА_5, за час життя, не звертався до них за допомогою, бо знав, що йому не будуть допомагати. Просять задовольнити позов.

Представники відповідачки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов не визнали, зазначили, що з 2012 року відповідачка також прикута до ліжка і потребує сторонньої допомоги, а тому не могла доглядати за своїм чоловіком ОСОБА_5 Останній самостійно пішов з дому і став спів мешкати з іншою жінкою, його ніхто не виганяв, він не просив у них допомоги і сам їм не допомагав, відмовився від спілкування з ними. Вважають, що відповідачка не мала можливості надавати допомогу хворому ОСОБА_5, останній отримував пенсію, з якої мав можливість придбавати медикаменти та оплачувати лікування, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Третя особа ОСОБА_3 позов заперечила, повідомивши про те, що батько ОСОБА_5 сам віддалився від них, відмовився з ними спілкуватися, вона намагалась підтримувати із ним відносини, проте ОСОБА_5 не хотів цього, допомоги він не просив у них, не скаржився, її мати ОСОБА_2 з 2013 року сама прикута до ліжка та потребує сторонньої допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює сільським головою с. Помічна Новоукраїнського району з осіні 1995 року ОСОБА_5 проживав без шлюбу із ОСОБА_6, яка разом із дочкою ОСОБА_1 його доглядали, його рідні дочки та дружина його не провідували, не віталися, між ними протягом тривалого часу були неприязні стосунки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з 1995 року вони стали проживати разом із ОСОБА_5, який з 2000 року вийшов на пенсію за віком, десь з 2002 року став непрацездатним, мав багато хвороб, в т.ч. й інсульт, остеохондроз, з 2010 року перестав самостійно ходити, з 2012 року осліп. Останні 15 років він не міг себе самостійно обходити, вона із дочкою доглядали його, рідна дружина і дочки його нічим не допомагали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу пересувався лише за допомогою своєї фактичної дружини, скаржився на те, що його законна дружина та рідні дочки не допомагають йому. Протягом 2-3 років ОСОБА_5 був взагалі прикутий до ліжка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що працювала фельдшеров у місцевому медпункті, він довгий час хворів, лікувався у Новоукраїнській ЦРЛ, його дружина і дочки йому не допомагали, а доглядали його співмешканка ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_1

Подібні свідчення надали й свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Допитані в судовому свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 повідомили, що з 2012 року ОСОБА_14 доглядає ОСОБА_6, так як вона є лежачою, ОСОБА_15, як сусід, щодня бачить, як та приходить її доглядати.

Із свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10).

Згідно довідки Помічнянської сільської ради вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 1995 року та до дня своєї смерті проживав разом із співмешканкою ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно заповіту від 31.01.2005 року, ОСОБА_5 усе своє майно заповів позивачці ОСОБА_1 (а.с.12)

Згідно Державного акту на право власності на землю, ОСОБА_5 був власником земельної ділянки 4,01 га на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району (а.с.15-20).

Згідно довідки Помічнянської ЛА ЗПСМ від 30.01.2017 року ОСОБА_5 протягом тривалого часу мав тяжкі захворювання (а.с.21).

Згідно довідки Помічнянської лікарні від 17.02.2017 року, ОСОБА_2 з березня 2012 року хворіє та потребує постійного стороннього нагляду (а.с.39-48).

Згідно довідки лікаря Новоукраїнської ЦРЛ ОСОБА_16, на підставі досліджених медичних документів гр. ОСОБА_5, лікар встановив, що значні стійкі розлади функцій організму, у зв'язку з якими хворий ОСОБА_5 став потребувати постійної сторонньої допомоги, настали у нього внаслідок ОНМК з 06.07.2001 року та в подальшому погіршувалися за рахунок вікових змін та ряду існуючих хвороб.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що з 2001 р. спадкодавець ОСОБА_5 через похилий вік, тяжкі хвороби був у безпорадному стан. Згідно довідки, складеної по результатам вивчення медичної документації пацієнта, ОСОБА_5 мав стійкий розлад функцій організму, який був зумовлений рядом захворювань в сукупності з наслідками перенесеного в липні 2001 року ОНМК, що призвели до обмеження нормальної життєдіяльності, в тому числі здатності до самообслуговування,пересування, орієнтації . Тобто був таким, що не міг самостійно забезпечити умови свого існування та потребував стороннього догляду. Значні стійкі розлади функцій організму, в зв'язку з якими хворий став потребувати сторонньої допомоги, настали внаслідок ОНМК з 06.07.2001 року,що підтверджується медичною документацією.

Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4.01 га, що розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської та житловий будинок, який розташований в с. Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області

В судовому засіданні встановлено і визнається сторонами коло спадкоємців за заповітом - ОСОБА_1 і за законом - ОСОБА_2, яка має право на обов'язкову частку у спадкуванні після свого чоловіка ОСОБА_5, оскільки на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року була непрацездатною.

В судовому засіданні встановлено, що заяву про прийняття спадщини за заповітом подала позивачка ОСОБА_1 та про прийняття спадщини за законом - відповідачка ОСОБА_2 (а.с.86,87).

З 1995 року фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були припинені. В подальшому він почав проживати однією сім'єю з ОСОБА_6,однак далися взнаки перенесені негаразди, в зв'язку з чим різко погіршився стан здоров'я. З 2001 року ОСОБА_5 став потребувати постійного лікування та піклування про себе.

Позивачка,будучи падчеркою спадкодавця підтримувала з ним родинні стосунки. Протягом 15-ти років опікувалася ним, будучи інвалідом дитинства, надавала посильну матеріальну та моральну підтримку і допомогу до дня його смерті.

Всі витрати, пов'язані з похованням ОСОБА_5 ОСОБА_1 також взяла на себе.

Відповідач по справі ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_5 не спілкувалася, свідомо не виконувала обов'язки по утриманню та догляду спадкодавця, його життям не цікавилася, що підтвердили в судовому засіданні свідки.

Суд погоджується частково із запереченнями сторони відповідача про неможливість виконання відповідачкою свого обов'язку по догляду за ОСОБА_5, але така неможливість, внаслідок її захворювання, виникла лише в 2012 році, в той же час, з 2001 року, протягом 10 років, відповідачка не дбала про нього, достовірно знаючи про його важкий стан, оскільки проживали в одному селі, не намагалась надати бодай якусь посильну допомогу, грошовими коштами або доглядом, свідомо самоусунулась від турботи про нього, внаслідок існуючих між ними неприязних стосунків.

Відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України, на підставі якої позивач вважає за необхідне усунути від права на спадкування за законом відповідача, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З аналізу даної норми Закону слід зробити висновок, що це правило поширюється на всіх спадкоємців, зокрема й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Таким чином, для задоволення позовних вимог судом, необхідно встановити ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Відповідно до статей 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт потреби ОСОБА_5 протягом тривалого часу у постійному сторонньому догляді за час його життя підтверджений довідкою лікуючого лікаря Новоукраїнської ЦРЛ ОСОБА_16, який суд визнає належним доказом, оскільки він представлений фахівцем у галузі медицини і не спростований іншими належними та допустимими доказами.

За правилами ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно із ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як роз'яснено в п.6 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7, факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 не могла надавати будь якої допомоги спадкодавцеві в зв'язку з тим, що сама хворіла та потребувала сторонньої допомоги спростовується тими обставинами, що ОСОБА_2, згідно наданої довідки, потребує сторонньої допомоги з квітня 2012 року,тоді як безпорадний стан спадкодавця настав в 2001 році та тривав до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 р..

В ст.75 СК України зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Той факт, що спільно нажите майно під час шлюбу фігурантами не ділилося та було залишене в повному обсязі ОСОБА_5 відповідачці, сторонами не заперечується. Наведену представником відповідача обставину про те, що ОСОБА_5 отримував пенсію та не потребував від ОСОБА_2 матеріальної допомоги, з огляду на кількість хронічних захворювань спадкодавця і потребою у придбанні значної кількості медичних препаратів для підтримання стану здоров»я, суд не вважає належною.

Та обставина, що спадкодавець склав заповіт, яким заповів усе своє майно позивачці, можна розцінити як його особисте переконання і волю щодо справедливого розподілу спадщини та як вдячність ОСОБА_1, яка його доглядала та постійно підтримувала.

Таким чином, суд приходить до наступних висновків:

- із 2001 року ОСОБА_5 мав стійкий розлад функцій організму, який був зумовлений цілим рядом захворювань в сукупності з наслідками перенесеного інсульту ішемічного типу, що призвело до обмеження нормальної життєдіяльності, в т.ч. й здатності до самообслуговування,пересування, орієнтації, тобто був таким, що не міг самостійно забезпечити умови свого існування та потребував стороннього догляду, що підтверджується письмовим висновком лікаря, який визнаний спеціалістом в справі та, крім того, був лікарем ОСОБА_5 при житті останнього. Вказаний висновок став результатом вивчення медичної документації померлого та підтверджує безпорадний стан ОСОБА_5, який настав з липня 2001 року та тривав до дня його смерті.

- спадкодавець ОСОБА_5 потребував допомоги відповідачки. Маючи підірване здоров'я та потребуючи постійного лікування, останній потребував значних коштів на лікування, однак відповідачка не виконувала та ігнорувала вимоги ст.75 СК України, де зазначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

- відповідачка ОСОБА_2 мала можливість надавати допомогу своєму законному чоловікові ОСОБА_5 Стійкий розлад функцій організму спадкодавця, тобто безпорадний стан настав з липня 2001 року. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 захворіла та сама стала потребувати сторонньої допомоги з квітня 2012 року. Ці дві події розділяє період часу в 11 років, протягом яких, будучи обізнаною про здоров'я та безпорадність законного чоловіка, ОСОБА_2 свідомо протягом тривалого часу ухилялася від обов'язку її надання.

- спадкодавець, дійсно, потребував допомоги від відповідачки за умови отримання її від інших осіб, а саме від сім'ї співмешканки ОСОБА_6 та, безпосередньо, позивачки ОСОБА_1 Це підтверджується тим, що ОСОБА_1, будучи інвалідом дитинства 3-ї групи (а.с.9). та сама потребуючи допомоги та постійного лікування, надавала все-таки посильну допомогу та доглядала ОСОБА_5, однак в силу хвороби позивачки, потреби значних коштів на постійне лікування ОСОБА_5 він все ж потребував допомоги законної дружини.

- спроможність ОСОБА_2 надавати матеріальну й фізичну допомогу ОСОБА_5 в період 2001-2012 рр. також доведена матеріалами справи. Свідки по справі, які були допитані по справі в ході судових засідань, участь яких була заявлена представником відповідача підтвердили, що ОСОБА_2 хворіє та потребує сторонньої допомоги з квітня 2012 року. До цього часу вона утримувала себе самостійно, без сторонньої допомоги вела господарські справи, вела нормальний спосіб життя. Щодо матеріальної сторони цього питання, то вона могла і повинна була надати матеріальну допомогу ОСОБА_5, оскільки залишалась його законною дружиною й офіційні стосунки не розривала.

Таким чином, судом встановлено факт свідомого ухилення відповідачки протягом тривалого часу від надання допомоги померлому ОСОБА_5, який внаслідок безпорадного стану потребував такої допомоги, а відповідачка мала можливість таку допомогу надавати до 2012 року, що є підставою для усунення її від спадкування обов'язкової частки у спадщині.

При цьому, усунення її від спадкування означатиме повагу до останньої волі покійного ОСОБА_5, який своїм заповітом висловив свій намір заповісти усе майно позивачці, а отже рішення про задоволення позовних вимог буде не лише законним та обгрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 88,212-215 ЦПК України, ст.1224 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, від права на спадкування обов'язкової частки у спадковму майні після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. І. Шепетько