Дата документу 12.05.2017
Справа № 334/8690/16-ц
Провадження № 2/334/1312/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Адаменко К.В., за участю прокурора Красулі Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав і позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, у якому вказує, що батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 народженя є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які у шлюбі не перебувають і на теперішній час однією родиною не поживають.

Малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 25.11.2016 року, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Наразі малолітня перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко».

Мати дитини винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1, у якій займає одну кімнату, де поживає разом з малолітнім сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. По відношенню до старшої дитини відповідачка виконує свої батьківські обов'язки. Малолітній ОСОБА_4 має позитивну характеристику з навчального закладу, його батько - ОСОБА_5 помер у 2009 році.

Щодо малолітньої ОСОБА_1, то мати не забезпечує належного рівня догляду за дитиною, яка народилася недоношеною є тяжкохворою, потребує тривалого і безперервного лікування, є загроза її інвалідизації. На неодноразові зауваження лікарів щодо необхідності лікування дитини мати не реагує, відмовляється від стаціонарного лікування. Під час медичного огляду у лікарні виявлено перелом шостого ребра з правої сторони, що могло виникнути внаслідок грубого відношення до дитини з боку матері, що неодноразово було помічено медичним працівниками.

Батько малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, не відвідує її дитячому будинку, матеріально не забезпечує, не цікавиться її станом здоров'я.

Позивач, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої доньки, права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, керуючись ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» просить позбавити його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Щодо матері малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, то позивач просить суд про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись неповнолітня, аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Прокурор підтримав заявлені позовні вимоги, і просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала і просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 народженя є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які у шлюбі не перебувають і на теперішній час однією родиною не поживають.

Малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 25.11.2016 року, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Наразі малолітня перебуває у Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини «Сонечко».

Мати дитини винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1, у якій займає одну кімнату, де поживає разом з малолітнім сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. По відношенню до старшої дитини відповідачка виконує свої батьківські обов'язки. Малолітній ОСОБА_4 має позитивну характеристику з навчального закладу, його батько - ОСОБА_5 помер у 2009 році.

Щодо малолітньої ОСОБА_1, то мати не забезпечує належного рівня догляду за дитиною, яка народилася недоношеною є тяжкохворою, потребує тривалого і безперервного лікування, є загроза її інвалідизації. На неодноразові зауваження лікарів щодо необхідності лікування дитини мати не реагує, відмовляється від стаціонарного лікування. Під час медичного огляду у лікарні виявлено перелом шостого ребра з правої сторони, що могло виникнути внаслідок грубого відношення до дитини з боку матері, що неодноразово було помічено медичним працівниками.

Батько малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, не відвідує її дитячому будинку, матеріально не забезпечує, не цікавиться її станом здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування.

У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно існують умови, загрозливі для життя і здоров'я малолітньої ОСОБА_1, а саме через те, що мати дитини не забезпечує безпечні умови існування дитини , не вживає заході в щодо її належного забезпечення та лікування.

Суд погоджується з доводами позивача і прокурора, що на даний час є підстави для відібрання малолітньої дитини від відповідачки, оскільки умови існування і проживання дитини загрожують її здоров'ю

Суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини від відповідачки (матері) без позбавлення її батьківських прав.

Щодо батька дитини, то останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків, офіційно не працевлаштований, самоусунулися від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки по її матеріальному забезпеченню, не відвідує її у дитячому будинку, не цікавиться її життям та станом здоров'я.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку , що вимоги позивача в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 є доведеними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному у обсязі.

Крім того, орган опіки і піклування дійшов висновку по необхідність відібрання дитини та позбавлення в відповідача батьківських прав ( висновок № 05/01-25/1382 від 22.0.2107 року).

Відповідно до п.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.4 ст. 170 СК україни при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідачі офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходів, їх доходи носять нерегулярний і мінливий характер; відповідачі не страждає на хронічні захворювання, а тому на думку суду, мають можливість сплачувати аліменти у розмірі 400 грн., кожен, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, а з матері - до часу повернення дитини у сім'ю.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить належний рівень матеріального забезпечення, розвитку і виховання дитини.

Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10,11, 60,88, 212, 213, 367 ЦПК України, ст.ст.164, 165, 166, 180, 183,184 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення її батьківських прав,

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Синельникове Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1, аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 21.12.2016 року і до моменту повернеян дитини у сім'ю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, позбавити батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2, аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 21.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Синельникове Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., з кожного,

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.