АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Пузикової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою директора компанії «Vuldi (UK) Limited» ОСОБА_1 в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у цивільній справі за позовом юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7255/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» до ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна.

Не погодившись із такою ухвалою суду, директор компанії «Vuldi (UK) Limited» ОСОБА_1 в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції. Зазначає, що спір, який виник між сторонами підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Вказує, що спір не є таким, що виник із корпоративних відносин, а таким, що виник із правовідносин, пов'язаних з обігом корпоративних прав як речей, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства. Зазначає, що спір є таким, що виник із правовідносин, пов'язаних з обігом акцій як речей, а не як документів, які посвідчують корпоративні права. Звертає увагу, що в даному конкретному випадку має місце спір не між учасниками (засновниками) господарського товариства, а між позивачем, який є власниками спірного майна - акцій та відповідачем, який є недобросовісним володільцем цього майна.

В судове засідання ОСОБА_1 з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить слухати справу у його відсутність, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутностіособи, що подала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2017 року юридична особа Великобританії «Vuldi(UK) Limited» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати право власності компанії «Vuldi (UK) Limited» на контрольну частку у розмірі 75, 075396 % статутного фонду юридичної особи з ідентифікаційним кодом 00308577, на даний час - ТОВ «Барська швейна фабрика»; визнати право компанії «Vuldi (UK) Limited» на витребування майна - контрольну частку у розмірі 75, 075396 % статутного фонду юридичної особи з ідентифікаційним кодом 00308577, на даний час - ТОВ «Барська швейна фабрика», - з володіння ОСОБА_2; витребувати на користь компанії «Vuldi (UK) Limited» майно - контрольну частку у розмірі 75, 075396 % статутного фонду юридичної особи з ідентифікаційним кодом 00308577, на даний час - ТОВ «Барська швейна фабрика», - з володіння ОСОБА_2

30 березня 2017 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у відкритті провадження за позовом юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» було відмовлено на підставі п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що з позову про визнання права власності, вбачається що позивачем по справі є юридична особа та її керівник з позовними вимогами до відповідача ТОВ «Барська швейна фабрика», тобто іншої юридичної особи.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, юридична особа Великобританії «Vuldi (UK) Limited» зазначає, що прості іменні акції ВАТ «Барська швейна фабрика» в кількості 1 327 333 штуки номіналом 0, 25 грн. на суму 331 833, 25 грн. (становить 75, 075396 % статутного фонду цього Товариства) перебували в заставі «Vuldi Clothing Limited».

18 грудня 2000 року на Київській міжнародній фондовій біржі відбувся аукціон щодо продажу зазначених акцій на виконання рішення Арбітражного суду м. Києва від 08 серпня 2000 року у справі № 22/253-2000, з порушенням процедури реалізації арештованого майна. Юридична особа Великобританії «Vuldi (UK) Limited», що цей правочин є нікчемним, а тому право власності на вказані акції належить підприємству «Валді-Україна».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27 червня 2003 року підприємство «Валді-Україна» ліквідовано у зв'язку з банкрутством. Належне йому майно, що залишилось після задоволення вимог кредиторів, відповідно до ч.7 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції станом на 27 червня 2003 року) передається власникові або уповноваженому йому органу, яким є його одноособовий засновник «Vuldi (UK) Limited».

Оскільки засновником ВАТ «Барська швейна фабрика» є фізична особа ОСОБА_2, то юридична особа Великобританії «Vuldi (UK) Limited» вважає, що саме він є належним відповідачем за їх вимогами про визнання права власності на акції та витребування у нього цього майна.

Отже, спір між юридичною особою Великобританії «Vuldi (UK) Limited» та фізичною особою ОСОБА_2 виник не з приводу корпоративних прав та відносин, а щодо визнання права власності на акції з інших підстав, та витребування їх з володіння відповідача ОСОБА_2

Посилання суду першої інстанції на те, що позов пред'явлено до юридичної особи не відповідають обставинам справи.

Слід зауважити, що відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України первинний вибір відповідача у справі є виключною прерогативою позивача у ній, без згоди позивача обраний ним первинно відповідач не може бути замінений судом (ч.1 ст.33 ЦПК).

Також, помилковим є застосування судом Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року.

З урахуванням того, що відповідачем у справі є фізична особа ОСОБА_2 і зазначений спір підлягає розгляду в загальних судах, колегія суддів приходить до висновку, що Печерьким районним судом м. Києва у відкритті провадження по даній справі відмовлено з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу директора компанії «Vuldi (UK) Limited» ОСОБА_1 в інтересах юридичної особи Великобританії «Vuldi (UK) Limited» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль