АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5263/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представників відповідача Нахта М.С., Проніна Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню об'єктів газової промисловості «Укргазпроект» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись в вересні 2016 року до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовував свої вимоги тим, що на підставі трудового контракту від 12.11.2013 року він був прийнятий на роботу в товариство на посаду голови правління. Строк дії контракту був визначений до 11.11.2016 року, посадовий оклад встановлений на рівні 40 000 гривень. За час дії контракту відповідач систематично порушував його умови, затримуючи на не виплачуючи заробітну плату. 10 серпня 2016 року відповідач незаконно розірвав контракт з позивачем за рішенням Наглядової ради Товариства. Одночасно з протоколом засідання Наглядової ради позивачу було надано для ознайомлення наказ про звільнення з посади, який позивач не підписав з огляду на його незаконність. Зазначаючи, що протокол і наказ по звільнення суперечить одне одному у мотивувальній частині - в обох документах вказані різні причини звільнення. Так у протоколі зазначено: визнати роботу Голови правління незадовільною з посиланням на п. 6.2.6 трудового контракту якого не існує в контракті.У той час як у наказі причиною звільнення зазначено п. 8 ст. 36 КЗпП України. Тобто позивача звільнено з причин, які не визначені трудовим Кодексом. При цьому трудовий контракт підписаний сторонами також не містить причин звільнення працівника з підстав, що встановлені ст.ст. 36-41 КЗпП України. Відтак позивача звільнено з причин, що не передбачені ні трудовим законодавством, а ні контрактом. Незаконно звільнивши з посади відповідач не здійснив з ним належних розрахунків, не отримав він і відповіді щодо формування заборгованості по заробітній платі. Відтак, просив поновити його па посаді Голови правління ПАТ «Український інститут по проектуванню об'єктів газової промисловості «Укргазпроект» та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 28 571, 43 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 7 березня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач та його представники у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Представники відповідача не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 12.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український інститут по проектуванню об'єктів газової промисловості «Укргазпроект» та ОСОБА_3 було укладено трудовий контракт за умовами якого позивача було прийнято на посаду Голови Правління ПАТ «Укргазпроект» з посадовим окладом у розмірі 40 000 грн. Строк дії контракту до 11.11.2016 року.

10.08.2016 року відбулось засідання Наглядової ради ПАТ «Укргазпроект» на якому прийнято рішення про звільнення (відкликання) ОСОБА_3 з посади Голови Правління ПАТ «Укргазпроект» відповідно до пунктів 10.2.2.7, 11.6.2 Статуту ПАТ «Укргазпроект» та на підставі п. 6.2.6. Контракту від 12.11.2013 року у зв'язку із визнанням роботи голови правління незадовільною п. 8 ст. 36 КЗпП України.. Рішення Наглядової ради відповідача, оформленого протоколом № 10/08 від 10.08.2016 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, з якими чинне трудове законодавство України пов'язує можливість поновлення працівника на роботі та, як наслідок стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відтак, звільнення позивача за невиконання умов контракту з достроковим його припиненням на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України було проведено у відповідності до вимог діючого трудового законодавства. Зазначаючи, при цьому також, що помилка, допущена при виготовленні протоколу Наглядової ради від 10.08.2016 року не може свідчити про порушення прав ОСОБА_3 та стати підставою для поновлення позивача на посаді Голови Правління ПАТ «Украгазпроект».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись з апеляційною скаргою позивач зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що трудовий контракт не містить підстав для звільнення встановлених статтями 40, 41 КЗпП, а містить підстави поза межами визначених КЗпП. Як вбачається з тексту трудового контракту і положень статей 40, 41 КЗпП ситуація прямо протилежна - контракт цілком покладається на норми КЗпП щодо звільнення працівника з ініціативи власника і не містить жодної специфічної підстави звільнення. Тому відсутні законні підстави застосовувати пункт 8 статті 36 при звільненні позивача. Рішення суду порушує статті 9, 21, 36, 40, 41 КЗпП. Стаття 6.5. трудового контракту встановлює, що тільки у разі розірвання контракту з підстав не передбачених чинним законодавством України звільнення може бути проведене за пунктом 8 статті 36 КЗпП. Отже, за пунктом 8 статті 36 КЗпП позивача могло бути звільнено тільки у разі, якщо причини звільнення не передбачені іншими пунктами статті 36, чи статтями 40, 41 КЗпП.

Однак, зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи. Посилання апелянта на п. 6.5 контракту як на єдину підставу, яка б давала змогу відповідачу здійснити звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП є помилковим.

Колегія суддів вважає, що позивачем не було взято до уваги те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 року ( Закон № 1255) передбачено додаткову підставу для розірвання трудового договору з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників та за певних умов. У зв'язку з чим були внесені відповідні зміни і до ст. 41 КЗпП України. Тож із 01 червня 2014 року трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках припинення повноважень посадових осіб ( п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України).

У відповідності до матеріалів справи вбачається, що з позивачем укладений трудовий договір, який оформлений контрактом від 12.11.2013 року. За ч. 3 ст. 21 КЗпП України у контракті за угодою сторін можуть визначатися умови розірвання договору, у тому числі дострокового.

Відповідно до Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при прийнятті на роботу, установлено, що контракт із керівником підприємства може бути розірваний на підставах встановлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті.

Згідно до ч. 8 ст. 36 КЗпП України до підстав припинення трудового договору, зокрема належать і ті, що передбачені в контракті.

Умовами укладеного контракту в п. 6.2 були передбачені підстави його припинення:

- а) після закінчення строку дії контракту; б) за згодою сторін; в) з ініціативи Наглядової ради товариства до закінчення строку дії контракту у випадках, передбачених п. 6.3 цього контракту; г) з ініціативи керівника до закінчення строку дії контракту у випадках передбачених п. 6.5 цього контракту; д) прийняття Наглядовою радою рішення про звільнення Голови Правління; е) з інших підстав, передбачених законодавством.

п. 6.3 контракту також визначено, що Голова Правління може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи Наглядової ради до закінчення строку його дії:

а) у випадку систематичного невиконання обов'язків покладених на нього за цим контрактом; б) у випадку одноразового грубого порушення законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, що зумовило для товариства значні негативні наслідки (збитки, штрафи, постраждав авторитет товариства); в) у випадку неналежного виконання доручень наглядової ради; г) в інших випадках передбачених цим контрактом, Положенням про правління, Статутом товариства або законодавством України.

Згідно Статуту до виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення (відкликання) повноважень Голови Правління товариства (п. 10.2.2.7 Статуту).

Відповідно ж до п. 11.6.2 Статуту ПАТ «Укргазпроект», наглядова рада може в будь який час та з будь - яких підстав прийняти рішення про припинення (відкликання) повноважень голови та (або) будь якого члена правління.

Суд першої інстанції перевіривши доводи сторін щодо обставин звільнення позивача згідно умов контракту, дійшов правильного висновку про наявність у Наглядової ради права дострокового припинення контракту на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, яка є самостійною підставою для припинення трудового договору.

Так як відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відтак доводи апеляційної скарги в частині того, що достроково розірвати за ініціативою роботодавця трудовий контракт можливо лише виключно з підстав наведених статтями 40, 41 КЗпП є помилковими, так як ці норми застосовуються лише до правовідносин щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, і не поширюються на випадки припинення трудового договору з інших підстав, зокрема передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП.

Вказуючи в апеляційній скарзі на недоведеність в судовому порядку обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а саме : вчинення позивачем винних дій що призвели до порушення строків виконання положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протягом 2013 - 2014 років з урахуванням того, що вони не були відображені - як в рішення Наглядової ради так і в наказі про звільнення - позивач не надає належних та допустимих доказів щодо їх спростування. Хоча у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог та заперечень.

При цьому слід також зазначити, що суд вказуючи в рішенні про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188 -6 КУпАП та застосування штрафних санкцій у зв'язку з порушенням виконання вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» спростовує тим самим обґрунтування тверджень самого позивача по справі щодо сумлінного виконання ним покладених обов'язків Голови Правління та відсутність стягнень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 7 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: