Справа № 139/536/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Лучинецької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2000 року померла мати позивача ОСОБА_2. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай) за заповітом після смерті ОСОБА_2, прийняла спадщину. Крім неї спадкоємцями за законом є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які спадщини не прийняли і на неї не претендують. Позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 22 червня 2017 року з відповідним позовом звернулася до суду.

Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява, а.с. 5).

Представник відповідача сільський голова Лучинецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 27).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою.

Розглянувши справу, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_2 померла 25 березня 2000 року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8).

Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 89 від 04 квітня 2017 року (а.с. 13), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Б-169/0-0.29-264/141-17 від 08 червня 2017 року (а.с. 14), випискою із списку громадян, членів КСП «Немія», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 15) доведено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Немія» с. Лучинець площею 3,41 умовних кадастрових гектара.

Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 25 лютого 2000 року склала заповіт (а.с. 11), яким належне їй право на земельну частку (пай) у землі яка знаходиться у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець заповіла ОСОБА_1.

Згаданий вище заповіт від імені ОСОБА_2, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48092002 від 15 червня 2017 року (а.с. 18-19), є чинним не зміненим і не скасованим.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Як слідує із довідки Лучинецької сільської ради (а.с. 13) позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі Свідоцтва про право на спадщину) № 48092027 від 15 червня 2017 року (а.с.17) вбачається, що спадкові права після смерті ОСОБА_2 ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилась).

Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини.

З оголошення в газеті «33 канал» (а.с. 12) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище ОСОБА_2 втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 213 від 15 червня 2017 року (а.с. 16).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця ОСОБА_2 за заповітом.

Керуючись ст. 524, 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 10, 57, 60, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) розміром 3,41 умовних кадастрових гектара, що перебувала в колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка настала 25 березня 2000 року.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: __________