АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу КобелєваАлла Михайлівна про визнання дій протиправними та повернення у власність квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ Кей-Колект» та з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про самостійне набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2008; визнати протиправними дії приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. стосовно реєстрації передачі у власність ТОВ Кей-Колект» вищевказаної квартири; повернути у власність позивачу дану квартиру, визнати протиправними і скасувати реєстраційні дії приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. - рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.03.2016, номер запису про право власності 13870216.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 759/6976/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6442/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що передача права власності на спірне житло на користь ТОВ «Кей-Колект» була здійснена приватним нотаріусом з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та договору іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що відчуження спірної квартири відбулося з порушеннями вимог діючого законодавства та договору про іпотеку.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2008 між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 194 650 дол. США, в еквіваленті за курсом НБУ 982982,50 грн., зі сплатою 13% річних, строком до 25.04.2033 (т. 1, а. с. 12-17). 24.04.2008 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач прийняв у власність квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 18-19).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 24.04.2008 між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір іпотеки №84132, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку вищевказану квартиру (т. 1, а. с. 22-25). Також 24.04.2018 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки №200457, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати за невиконання позичальником,ОСОБА_2,усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли із зазначеного кредитного договору (т. 1, а. с. 26-27)

05.11.2010 Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-3520-1/10 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_7, яким стягнуто з відповідачів солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.08.2008 в розмірі 240 743,80 доларів США, що в еквіваленті становить 1 908 039 грн. 06 коп., судові витрати по справі в сумі 1 820 грн., а всього 1 909 858 гривень 06 копійок (т. 1, а. с. 28-31).

На підставі зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист та 07.04.2011 головним державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_8 відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу (т. 1, а. с. 32); 06.07.2012 головним державним виконавцем Соломко Ю.Г. відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_7 боргу (т. 1, а. с. 33).

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав відповідачу права вимоги за кредитним договором від 24.08.2008 №0 (т. 1, а. с. 39-43), про що листом від 15.12.2011 повідомлено позивача (т. 1, а. с. 44).

Позивач зазначив, що 21.04.2016 йому стало відомо, що квартира, яка належить йому на праві власності, та яка була куплена за кошти валютного кредиту, булавідчужена приватним нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М. на підставі договору іпотеки на користь ТОВ «Кей - Колект» (т. 1, а. с. 45-47).

ОСОБА_2 вважає, що вище згадана нотаріальна дія була проведена приватним нотаріусом з порушенням ряду норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим звернувся із відповідним позовом до суду.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачається, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що у разі невиконання основного зобов'язання Банк має право звернуть стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений законом або договором в тому числі і визнавати за собою право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із положеннями частин другої та третьої зазначеної статті (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленомустаттею 38 цього Закону.

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 7 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що безспірна заборгованість стягується нотаріусом з боржника на підставі виконавчого напису.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що при відчуженні вищезгаданої квартири виконавчий напис нотаріусом не вчинявся. Зазначені обставини не заперечували і сторони по справі.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 5.2 Договору іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки, та передачею іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Проаналізувавши наведений пункт договору можливо зробити висновок про те, що позасудова передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателю здійснюється лише в добровільному порядку та за згодою сторін на підставі складання окремого договору.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що під час відчуження вказаної квартири договору про добровільну передачу спірної квартири у власність ТОВ «Кей - Колект» укладено не було, а ОСОБА_2, як іпотекодавець не надавав своєї згоди про передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

Також, матеріали справи свідчать, що на час вчинення нотаріальних дій в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором (рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2010; т. 1, а. с. 28-31), що спростовує висновок суду першої інстанції про безспірність заборгованості боржника.

Наведені обставини, на думку колегії суддів вказують на те, що дії приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. щодо відчуження вищезгаданої квартири відбувалися в порушення вимог договору про іпотеку та вимог діючого законодавства.

При вирішенні справи суд першої інстанції уваги не звернув, в зв'язку з чим зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

За наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги щодо визнати незаконними дії приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. стосовно реєстрації передачі у власність ТОВ «Кей-Колект» квартири АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.

При цьому, приймаючи таке рішення, суд враховує, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, від 3 червня 2014 рокунаданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_4 була придбана за кошти, надані АКІБ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту від 24.04.2008 №0 (пункт 1.4 розділу 1 договору), який було надано ОСОБА_2 в іноземній валюті - доларах США (пункт 1.1 розділу 1 договору). На виконання умов цього кредитного договору був укладений договір іпотеки від 24.04.2008 №84132, за яким АКІБ «УкрСиббанк» зазначена квартира загальною площею 76,10 кв. метрів була передана в іпотеку.

Відповідно до довідки форми №3 від 27.04.2016 у квартирі за адресою: АДРЕСА_5, зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 з 03.12.2010, ОСОБА_7 - дружина з 14.04.2009 та ОСОБА_9 - син з 14.04.2009 (т. 1, а. с. 48).

Встановлено, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання позивача та його сім'ї.

Враховуючи вищевикладене, нотаріус всупереч вимог чинного законодавства відчужив квартиру на користь Банку за наявності відповідного мораторію.

Також, колегія суддів вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, «заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили».

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Враховуючи, що дії нотаріуса, які були пов'язані з переходомправа власності на спірну квартиру, були визнані судом неправомірними, спосіб, за яким позивач втратив право власності на спірне майно, суперечив вимогам іпотечного договору та діючому законодавству, та приймаючи до уваги, що вказана кватира є єдиним житлом позивача та його родини, та з метою унеможливлення подальших неправомірних дій з зазначеною квартирою, колегія суддів, виходячи з принципу справедливості, приходить до висновку про можливість задоволення і цієї частини позовних вимог.

Щодо інших вимог позовної заяви, то вони не підлягають задоволенню, враховуючи їх безпідставність, які не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Також відповідно до положення статті 88 ЦПК України з ТОВ «Кей-Колект» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 818,96 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна про визнання протиправними дії, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення у власність задовольнити частково.

Визнати незаконними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни стосовно реєстрації передачі у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» квартири АДРЕСА_3.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 здійснену 21 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною (з відкриттям розділу), індексний номер 28934135 від 25 березня 2016 року, номер запису про право власності 13870216.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь держави судовий збір в розмірі 1 818,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк