АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1541/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/778/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Тернопільської міської ради, ОСОБА_5, третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

в лютому 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Тернопільської міської ради, ОСОБА_5, третьої особи: Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання за кожним із них права власності в порядку спадкування на 1/3 частки квартири №168, що знаходиться в будинку № 16 по вул. Київській в м. Тернополі, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями за законом після смерті чоловіка, батька ОСОБА_6 і прийняли спадщину. Державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири №168, що знаходиться у будинку №16 по вул. Київська у м. Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 28 жовтня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири №168, що знаходиться у будинку №16 по вул. Київська у м. Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 28 жовтня 2011 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири №168, що знаходиться у будинку №16 по вул. Київська у м. Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 28 жовтня 2011 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат ОСОБА_2 просить рішення суду частково скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності у порядку спадкування за кожним із них по 1/3 частки квартири, посилаючись на те, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що при винесенні рішення судом, не було взято до уваги того, що ОСОБА_5 не заперечував проти позову та просив його задовольнити. Також, що ним не було подано заяви про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу визнали, вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 не заперечив апеляційної скарги, покладаючись на думку суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, дослідив всі докази та дав правильну їм оцінку в тому, що покійний ОСОБА_6 за життя у встановленому законом порядку набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, позивачі та відповідач ОСОБА_5 відмови від прийняття спадщини після смерті чоловіка та батька не заявляли, прийняли її в установлений законом строк, звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів з даними висновками суду першої інстанції погоджується, оскільки судом правильно встановлені обставини по справі та вірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Тому, згідно ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду слід залишити без змін, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 30 березня 2017 року за № 1258/01-16 (а.с. 36), що за заявою ОСОБА_3 за № 439 від 20 березня 2012 року про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу за № 187/2012 до майна померлого 28 жовтня 2011 року, її чоловіка - ОСОБА_6 Крім ОСОБА_3 іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину, про що подали відповідні заяви є дочки померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Син померлого ОСОБА_5 прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відповідачем ОСОБА_5 не приймалася спадщини у встановлені законом строки.

Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що якщо спадкоємці за усною угодою змінили розмір часток у спадщині, то у разі спору між ними для доказування змісту договору застосовується правило пункту 3 частини першої статті 208 ЦК.

Також відповідно до п.25 даної постанови, відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Таким чином, враховуючи наведене, а також встановлені обставини справи, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки відповідачем ОСОБА_5 прийнято належну йому частку спадкового майна і в установлений законом строк він не відмовився від спадщини на користь інших спадкоємців, то він має право розпорядитись успадкованим майном лише шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо і в даному випадку не допускається зміни розміру часток на користь інших спадкоємців за усною домовленістю.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, із додержанням норм процесуального права і правильно застосував положення вищевказаних норм матеріального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9