АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/9305/16-ц Головуючий 1 інстанції Єрмоленко В.Б.
Провадження № 22ц/790/3971/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з відповідачем з 17 жовтня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2016 року. Наразі вони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна. Так, 28 травня 2011 року вони придбали автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску за 65 000 грн. Вважає, що ? частина вказаного автомобіля належить їй як спільне майно подружжя.

У зв'язку з цим, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, спільним майном, що було нажито у шлюбі. Здійснити поділ автомобіля, який є об'єктом спільної власності подружжя, у рівних долях між нею та відповідачем. Стягнути на її користь з відповідача 64 000 грн., як грошову компенсацію, що становить ? вартості автомобіля.

Відповідач у судове засіданні не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень не надав.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску, об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Проведено розподіл спільного сумісного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ідеальні частки в автомобілі НОМЕР_1, 2008 року випуску, по ? частині за кожним без його реального розподілу та залишено вказаний автомобіль у їх спільній частковій власності. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу спільного сумісного майна подружжя - визнання ідеальних часток в автомобілі НОМЕР_1, 2008 року випуску, по ? частині за кожним без його реального розподілу і стягнути з відповідача на її користь компенсацію ? частини вартості майна, що є спільною власністю подружжя, та складає 43 455 грн., стягнути з відповідача на її користь судові витрати як за подання позовної заяви, так і за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що спірним автомобілем користується лише її колишній чоловік, добровільне їх спільне користування автомобілем є неможливим через неприязні стосунки сторін. Ринкова вартість спірного майна складає 86 910 грн., вважає, що на її користь з відповідача підлягає стягненню 43 455 грн.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 17 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2016 року (а.с.6,21).

28 травня 2011 року сторони придбали автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка на теперішній час автомобілем користується відповідач.

За інформацією порталу державних послуг МВС України, станом на 13.01.2017 р., автомобіль зареєстровано за відповідачем .

За правилами ч.3 ст. 368, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, право спільної сумісної власності подружжя, на майно, набуте у шлюбі, презюмується законом.

У разі поділу спільного сумісного майна подружжя за ст.70 СК України, частки кожного є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 69, 70, 71 ч. 5 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач стверджувала, що на її замовлення, проведена оцінка вартості спірного автомобіля, яка становить 86910 грн., тому ? вартості, тобто 43455 грн. підлягає, стягненню на її користь з відповідача. При цьому, звіт про оцінку позивач не представила.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, аза відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судом встановлено, що спірний автомобіль GEELY, модель МR 7151А, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 р. випуску є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, сторони не досягли. Вимог щодо припинення права на частку у спільному майні в порядкуст.365 ЦК України позивачка не заявляла.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з одного співвласника на користь другого грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі 6-2811цс15.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді