Провадження № 2/761/269/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Правекс Банк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, зупинення нарахування пені та зобов»язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 04.06.2008 р. між позивачем та ПАТ КБ «Приват-Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 719-029/08Р. У забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та банком було укладено договір застави № 719-029/08Р належного позичальнику рухме майно - автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1. Також 04.06.2008 р. було укладено договір поруки № 719-029/08Р між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 про солідарну відповідальність позичальника та поручителя перед банком за кредитним договором. Станом на 17.02.2016 р. позичальником сплачено банку в погашення кредиту суму у розмірі 11 860,53 доларів США. Проте, кредит ний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, погіршує положення позичальника. Так, порушено положення ст.ст. 11,18,21 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, у договорі не визначені кредитні ризики, не надав всю необхідну та повну інформацію про отриману продукцію, поставив позичальника у нерівні умови з банком. Крім того, у банку була відсутня індивідуальна ліцензія на на використання іноземної валюти при здійсненні кредитних операцій та визначений у договорі розрахунок у іноземній валюті суперечить положенням ст. 99 Конституції України, ст.ст. 524,533 ЦК України. Зважаючи на викладене, недійсність кредитного договору спричиняє і недійсність правочину щодо його забезпечення. За таких обставин представник ОСОБА_1, з урахуванням уточнень просить суд: визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 719-029/08Р від 04.06.2008 р. укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1; визнати недійсним длшлвір застави № 719-029/08Р, зареєстрований в реєстрі № 290, укладений 04.06.2008 р.між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір поруки № 719-028/08Р, укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2; зобов»язати ПАТ КБ «Правекс-Банк» зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за договором про надання споживчого кредиту № 719-029/08Р від 04.06.2008 р., укладеного між ПАТ КБ «Приват-Банк» та ОСОБА_1, з моменту останньої оплати за квитанціями;виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження рухомого майна за договором іпотеки застави № 719-029/08Р від 04.06.2008 р., а саме на автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1; зобов»язати ОСОБА_1 повернути ПАТ КБ «Приват-Банк» у натурі все, що він отримав на виконання угод за договором про надання споживчого кредиту № 719-029/08Р від 04.06.2008 р. та договором застави № 719-029/08Р від 04.06.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 290; зобов»язати ПАТ КБ «Приват-Банк» повернути ОСОБА_1 у натурі все, що вого отримало на виконання угод за договором споживчого кредиту № 719-029/08Р від 04.06.2008 р. тв. Договором застави № 919-029/08Р від 04.06.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 290.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

ОСОБА_3 просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутністю

ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши матеріал справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 04 червня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 719-029/08Р за умовами якого, з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується, за договором купівлі-продажу з використанням банківського кредиту № від 02.04.2008 р., а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного договору, банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 16535,00 доларів США.

За умовами договору кредит надається терміном з 04.06.2008 р. по 04.06.2015 р. з оплатою 11,99% річних.

В судовому засіданні представником позивача не заперечувалась та обставина, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти на умовах і в розмірах, передбачених договором.

Виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України.

Також встановлено, що 04.06.2008 р. між банком та ОСОБА_1, з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, було укладено договір застави транспортного засобу № 719-029/08Р, за умовами якого позивач передав відповідачу в заставу належним йому на праві власності автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1.

Крім того, 04.06.2008 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 719-029/08Р за умовами якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов»язання у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, виконати за нього зобов»язання перед кредитором на умовах, у порядку і в строки встановлені кредитним договором.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів» та його недійсність тягне за собою і недійсність договорів, якими було забезпечено виконання зобов»язань за основним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В свою чергу за вимогами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Як свідчать матеріали справи в день укладання кредитного договору між сторонами було підписано додаток № 1, відповідно до якого позивача було повідомлено щодо особливих умов, тарифів банку при отриманні кредиту на купівлю автомобіля, додаткових витрат при оформленні кредиту, тарифів банку при обслуговуванні кредиту, додаткових витрат при обслуговуванні кредиту, тарифів банку при повному погашенні кредиту також повідомлено позичальника про нормативно-правові акти, відповідно до яких визначені розміри зборів і обов»язкових платежів.

Крім того, між сторонами було узгоджено та підписано графік погашення кредиту.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, і це визнається представником позивача, станом на 17.02.2016 р. позичальником сплачувались суми з метою погашення кредиту.

Текст договору, додаток до нього, узгоджений графік погашення кредиту, свідчать про те, що позивач був ознайомлений з усією необхідною інформацією щодо умов кредитування, отримав інформацію, яка дозволила укласти спірний договір.

Положення ст. 533 ЦК України визначають, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У свою діяльність банки керуються Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитними операціями є операції, серед іншого, зазначені в ст. 47 ч. 1 п. 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 47 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Коштами в розумінні вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Як свідчать матеріали справи, АКБ «Правекс-Банк» на момент укладання кредитного договору мав банківську ліцензію № 7, видану Національним банком України 29.12.1992 р., отримав 03.12.2001 р. дозвіл на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та мав, відповідно до додатку до дозволу № 7-1 від 03.12.2001 р. здійснювати операції з валютними цінностями.

За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона обов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу положеннями ст. 11 ЦПК України передбачено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, з якими чинне законодавство України передбачає можливим визнання правочину недійсним, а том вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в частині визнання недійсним кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсність основного зобов»язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Беручи до уваги відсутність підстав для визнання недійсним кредитного договору відсутні підстави для визнання недійсним договору застави від 04.06.2008 р. та виключення з реєстру обтяжень запис щодо обтяження та заборону відчуження рухомого майна за договором застави.

Також судом береться до уваги та обставина, що позивач не є стороною за договором поруки, ОСОБА_2 же таки вимоги не заявлялись.

Також суд не знаходить підстав для зобов»язання ПАТ КБ «Правекс-Банк» зупинити нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за кредитним договором з моменту останньої оплати за квитанціями, оскільки такий спосіб захисту не передбачений чинним законодавством України.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги і в частині зобов»язання сторін повернути все одержане по угодам, оскільки такі наслідки, за положеннями ст. 216 ЦК України, настають у разі визнання правочинів недійсними.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215 ЦПК України, ст.ст. 203,215 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: