Провадження № 2-о/127/530/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі секретаря судового засідання Тонкопій Ю.І.,

прокурора Юзопольського С.В.,

представник заявника ОСОБА_3,

зацікавленої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка ОСОБА_5» про призначення ОСОБА_4 амбулаторної психіатричної допомоги без її згоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка ОСОБА_5» про призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заява мотивована тим, що вперше психічні розлади зявилися в 2008 році після емоційного перенавантаження (здача іспитів), коли порушився сон, знаходилася в пригніченому настрої, виникло почуття тривоги, розгубленості, перестала слідкувати за своєю зовнішністю, спілкуватися з рідними, стала мовчазною, замкненою. Тоді ж вперше лікувалася в ВОПНЛ з 07.07.2008 року по 15.08.2008 року. Після виписки періодично приймала підтримуюче лікування. Психічний стан погіршився в 2009 році: була тривожною, напруженою, підозріливою, усамітнювалася, перестала ходити до університету, не здала сесію, вважала, що «з батьками має трапитися якась біда», стверджувала, що «не чує людей», висловлювала суїцидальні думки. 13.12.2009 року з суїцидальною метою випила 10 таблеток адельфану, була госпіталізована в МКЛ №2, де пройшла дезінтоксикаційну терапію і була виписана додому. 20.12.2009 року зі слів матері, з суїцидальною метою вистрибнула з третього поверху будинку, травм не отримала, за медичною допомогою не зверталася. З 21.12.2009 року по 23.06.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні з приводу шизофренії, параноїчної форми. Була оглянута на МСЕК, визнана інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню. В подальшому неодноразово стаціонарно лікувалася в ВОПНЛ. В березні 2017 року психічний стан вкрай погіршився: майже не спала вночі, зник апетит, знизився настрій, виникла напруга, відчувала страх, «напливи» думок, застигала в одноманітній позі, не розмовляла з оточуючими, стала дратівливою, підозріливою, висловлювала маячні ідеї відношення, вважала, що «оточуючі змовилися проти неї, якось по-особливому дивляться на неї..», періодично виникали думки про «небажання жити». 16.03.2017 року з суїцидальною метою випила невелику кількість азалептіну, була знайдена родичами біля ліжка без свідомості, швидкою допомогою доставлена в реанімаційне відділення МКЛ ШМД, де перебувала з 16.03.2017 року по 17.03.2017 року. З 17.03.2017 року по 23.05.2017 перебувала в ВОПНЛ з діагнозом «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба». 01.06.2017 року представлена на ЛКК з діагнозом «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба».

01.06.2016 року була оглянута комісією лікарівпсихіатрів, яка визначила діагноз ОСОБА_4 «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка ОСОБА_5 ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити.

Прокурор Юзопольський С.В. проти задоволення заяви не заперечив.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Комісія лікарів-психіатрів ВОПНЛ 01.06.2017 року визначила діагноз ОСОБА_4 «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальна спроба», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

У звязку з викладеним, враховуючи анамнез хвороби, суд вважає, що заяву слід задовольнити, призначити ОСОБА_4 амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_5" про призначення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, амбулаторної примусової психіатричної допомоги без її згоди - задовольнити.

Призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, амбулаторну примусову психіатричну допомогу без її згоди.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Присяжні: