Справа № 161/9094/17
Провадження № 2/161/2981/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свій позов обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2016 року був розірваний. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, один з них неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що відповідач не піклується про дитину, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина перебуває на повному її утриманні.

Покликаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2016 року був розірваний (а.с.4).

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-ЕГ №113308. Батьками дитини згідно зазначеного свідоцтва вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до

самостійного життя та праці.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоровя, перебування на утриманні інших осіб та вважає за можливе стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання дитини в такому розмірі.

Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком від 6 років: з 1 травня 2017 року - 1777 гривень.

Суд приходить до висновку також, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 367, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: невідомо, в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 12.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: невідомо, в дохід держави 640 грн. (шістсот сорок грн.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк