Справа № 454/2267/15 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2155/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Ніткевича А. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

18.09. ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову покликалося на те, що між Акціонерним комерційним банком «Правекс банк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 30.11.2007 року було укладено кредитний договір №2449-027/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті для оплати відповідачем вартості автомобіля у розмірі 13580,00 доларів США строком до 30.11.2014 року зі сплатою 11,99% річних. Станом на 17.06.2015 року за позичальником обліковується заборгованість по оплаті основної суми кредиту у розмірі 10996,00 доларів США.; процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7239,27 доларів США; пеня за порушення строків повернення кредитних коштів, що становить 162783,46 грн. (що за курсом НБУ станом на 17.06.2015 року дорівнює 7352,46 доларів США); пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 121481,07 грн. (що за курсом НБУ станом на 17.06.2015р. дорівнює 5486,95 дол. США).

Оскільки, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 2449-027/07Р від 30.11.2007 року відповідно до якого поручитель зобов'язалася нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом, просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №2449-027/07Р від 30.11.2007р., а також судовий збір в сумі 3654,00 грн.

В заперечення проти позову відповідач ОСОБА_2 просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у позові, подавши заяви про застосування строку позовної давності до кожної складової боргу окремо (а.с59-61) зазначивши , що позов до суду подано банком лише 18.09.2015 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість в розмірі 18235 доларів США 27 центів та 284264 грн. 53 коп. за кредитним договором № 2449-027/07р від 30.11.2007 року. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що останнє погашення по тілу кредиту мало місце 29.07.2009 року, а по відсотках - 29.10.2009 року. Таким чином, з врахованням положень п.9.2 кредитного договору, строк пред»явлення позову до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором розпочався з 11.09.2009 року та закінчився 11.09.2012 року. Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги його клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Також суд першої інстанції належним чином не перевірив обґрунтованості нарахування позивачем пені, яку нараховано з 01.02.2008 року по 17.06.2015 року, що суперечить ст. 258 ЦК України, та процентів, що суперечить вимогам ст. 257 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Встановлено, що 30.11.2007р. з метою своєчасної оплати вартості автомобіля за договором купівлі - продажу від 26.11.2007р. та оплати страхових платежів за договором страхування автомобіля №ЛВ-001070, банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 13580 дол. США, про що свідчить кредитний договір №2449-027/07Р, укладений між АКБ «Правекс банк» та ОСОБА_2

Відповідно до п.1.2. кредитного договору кредит було надано на строк з 30.11.2007р. до 30.11.2014р. зі сплатою 11,99 % річних.

Відповідно до п.п.4.4.,4.5. кредитного договору, позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитним договором шляхом внесення коштів рівними частками в сумі 162 дол. США щомісяця до 10 числа кожного місяця. Відсотки за користування кредитом зобов'язався сплачувати щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місцем нарахування відсотків, а також на момент припинення кредитного договору.

Згідно п. 9.2 Кредитного договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та (або) сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

У забезпечення зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №2449-027/07Р від 30.11.2007р., згідно п.1.1 якого остання, як поручитель, зобов'язалася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №2449-027/07Р від 30.11.2007р. з врахуванням можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 30.11.2014р. у розмірі 13580 доларів США та будь-якого збільшення суми, яке прямо передбаченого умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Відповідачі належним чином не виконали зобов'язання за договором, у звязку з чим станом на 17.06.2015р. згідно наданого банком розрахунку сума простроченої заборгованості складає 10996,00 дол. США.; проценти за користування кредитними коштами -7239,27 дол. США.; пеня за порушення строків повернення кредитних коштів - 162783,46грн. (що за курсом НБУ станом на 17.06.2015р. дорівнює 7352,46 дол. США); пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 121481,07грн. (що за курсом НБУ станом на 17.06.2015р. дорівнює 5486,95 дол. США).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Правекс Банк» та стягуючи солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість в розмірі 18235 доларів США 27 центів та 284264 грн. 53 коп. пені за кредитним договором № 2449-027/07р від 30.11.2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що сторони встановили строк дії договору кредиту - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Кінцевий строк повернення кредиту - до 30.11.2014 року, строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом, а відтак строк позовної даності на звернення до суду позивачем не пропущено.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та (або) сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

П.9.2 кредитного договору має зобов»язальний характер, оскільки п.6.1.4 кредитного договору передбачено обов»язок позичальника при настанні подій, зазначених у п.п.9.1,9.2 цього договору, достроково погасити заборгованісь за кредитом і відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф.

За даними розрахунку позивача, останнє погашення заборгованості позичальником по тілу кредиту мало місце 29 липня 2009 року, по відсотках - 29.10.2009 року. Отже, враховуючи, що до 10 серпня 2009 року ОСОБА_2 черговий щомісячний платіж не здійснив, початком перебігу позовної давності є 11 серпня 2009 року.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Установивши, що Банк не направляв позичальнику письмового повідомлення про припинення строку користування кредитом, як того вимагає п.9.2 кредитного договору, колегія суддів вважає доведеним, що строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором змінився в силу положень п.9.2 договору та банк набув право з 11 вересня 2009 року та протягом трьох років з цієї дати звернутися до суду із позовом, однак позовну заяву подав лише 18.09. 2015 року, тобто з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся після спливу строку позовної давності, на застосуванні якої наполягав відповідач, подавши відповідні заяви про застосування строку позовної давності.

Доводи ПАТ КБ «Правекс-Банк» про те, що строком дії договору є повне погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 9.2 договору кредиту строк виконання зобов»язання змінився достроково, та таким є 11 вересня 2009 року.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, а відповідач в судовому першої інстанції заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені ч.4 ст.267 ЦК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_4