АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/6449/17-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Колесник О.М.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7143/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Дука В.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року задоволено заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Накладено арешт на садовий будинок, реєстраційний номер 29131524, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, сільська рада Гнідинська, дачне поселення «Колос», АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6

Накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський район, сільська рада Гнідинська, дачне поселення «Колос», що належить ОСОБА_6

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням нормпроцесуального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали належним чином не перевірено чи дійсно між сторонами існує спір. Також зазначає, що судом не вказано в чому полягає загроза порушення прав та інтересів позивача та чому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення. Крім того, судом не з'ясовано особу відповідача та не з'ясовано чи не порушено право дружини відповідача таким видом забезпечення позову.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок, реєстраційний номер 29131524, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, сільська рада Гнідинська, дачне поселення «Колос», АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський район, сільська рада Гнідинська, дачне поселення «Колос», що належить на праві приватної власності ОСОБА_6

Позивач у своїй заяві вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову по справі може призвести до неможливості відновлення та захисту порушених прав та інтересів позивача, оскільки існують ризики продажу вказаного майна.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно суд першої інстанції виходив з предмету спору.

Проте в повній мірі погодитись з таким висновком не можна з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до наявного в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 18 квітня 2007 року, земельна ділянка площею 0,44 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована Київська обл., Гнідинська сільська рада, ДП «Колос» належить на праві приватної власності ОСОБА_6 (а.с. 20-22).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно садовий будинок реєстраційний номер 29131524, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, сільська рада Гнідинська, дачне поселення «Колос», АДРЕСА_1, належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 10 грудня 2009 року (а.с.23-25).

Крім цього, зміст позовної заяви свідчить, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що вказаний договір є договором поруки, оскільки судом при постановлені рішення по суті спору буде надана правова оцінка розписки.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що забезпечення позову порушують права дружини відповідача, оскільки відповідачем не надано належних доказів, які свідчили про те, що права третіх осіб порушено.

Виходячи з наведенного та наявних в матеріалах справи доказах, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вид забезпечення позову, про застосування якого просив суд позивач є співмірним з позовними вимогами.

Отже зважаючи на наявні в матеріах справи докази та на викладені обставини оскаржувана ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року по даній справі постановлена у відповідності до норм та процесуального закону, а тому передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для її скасування у суду немає.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: