Справа № 464/8979/16-ц
пр.№ 2/464/457/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2017 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 08 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, запис за № 851. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 липня 2000 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказує, що спочатку спільне життя з відповідачем було непоганим, однак з часом відносини погіршилися, між ними втрачено почуття взаємного порозуміння, поваги, дружби, любові. Зазначає, що ОСОБА_3 нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки та скандали, свідками яких часто стають їхні діти, що негативно впливає на їх психічний стан. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як постійне погіршення відносин між ним та відповідачем, призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з жовтня 2016 року та з цього часу не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Враховуючи вищенаведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, таке суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить таку задоволити, та категорично ствердив суду, що не бажає примирюватися із відповідачем, а час, наданий судом для примирення, до позитивних результатів не привів.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов заперечила, вважає за можливе зберегти сім'ю, просила надати строк на примирення. У подальшому, після строку, наданого судом для примирення, у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просить не розривати шлюб із позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

Згідно положень ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 8 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, запис за № 851.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з 2000 року, міцної сімї не утворили, систематично виникали непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. На протязі тривалого часу не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та шлюб носить формальний характер.

У відповідності до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч.1 ст.111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення, призначеного судом строку, примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Так, ухвалою суду від 06 лютого 2017 року, враховуючи взаємини між сторонами, наявність у них неповнолітніх дітей, судом задоволено клопотання відповідача та надано сторонам строк на примирення тривалістю у 4 (чотири) місяці.

Однак, після закінчення, призначеного судом строку на примирення подружжя, такого не відбулося, позивач категорично ствердив суду, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам їхніх дітей, а строк, наданий судом на примирення, жодних позитивних результатів не дав.

Зважаючи на те, що з моменту звернення ОСОБА_2 до суду із позовом про розірвання шлюбу (12 грудня 2016 року) станом на час розгляду справи пройшло шість місяців, та за цей час примирення між подружжям не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує лише формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, зокрема, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачу ОСОБА_3 після розірвання шлюбу слід залишити прізвище - «Домашовець».

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 111, 112, 113 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 10, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 08 липня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 851.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_3 прізвище - «Домашовець».

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2551,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.Р. Мичка