Справа № 444/273/17 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/3230/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Фейір К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача 41996,02грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до даного договору відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, комісією та іншими витратами згідно Умов та правил надання банківських послуг. Однак відповідач своїх зобов'язань перед позивачем щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не дотримався, у зв'язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року становить 41996,02грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 лютого 2017 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково у розмірі 2554,17грн., а в іншій частині позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неповно зясовано всі обставини, що мають значення для справи.

Апелянт стверджує, що суд помилково дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті і докази отримання і користування відповідачем кредитом знаходяться в матеріалах справи. Враховуючи що Кредитний договір не є розірваним чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, підлягали задоволенню вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами, комісією та пенею, та штрафи за подання позовної заяви.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийняв до уваги лише твердження відповідача, що кредитні кошти він отримував, користувався ними, але заперечив підписання Умов і правил надання банківських послуг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають зібраним по справі доказам.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Статтею 60 ЦПК України визначено, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримав, не встановив дійсних обставин справи.

Матеріалами справи встановлено, відповідно до укладеного договору No б/н від 04.04.2012 року ОСОБА_2 (надалі Відповідач) отримав кредит у розмірі 2800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді є складовою частиною договору. Своїм підписом він також підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Наведене підтверджено підписом відповідача у заяві.

Статтею 11 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину.

У відповідності до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з п.1.27 ст.1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні, зокрема, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

У пунктах 14.1., 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні передбачено, що електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, то починаючи з 04.04.2012р. ОСОБА_2 було відомо , що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_2 зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Таким чином, договір укладений відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання до зазначених Умов та Правил надання банківських. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними.

Укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняттям до виконання його умов, а саме: банк приймав і зараховував на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції за рахунком, надавав грошові кошти (кредит) відповідачу в межах встановлених лімітів та на умовах розташованих на сайті банку.

При укладенні вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку.

За своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. (ч. 1 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом на анкеті-заяві ОСОБА_2 засвідчив факт укладення з Банком договору банківського обслуговування та взяв на себе зобов'язання виконувати умови зазначеного договору.

Доказів, які б це спростовували Відповідачем не надано.

Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою ОСОБА_2 щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Враховуючи вказаний пункт договору ОСОБА_3 04.04.2012р. встановив кредитний ліміт у розмірі 2800грн.

Користування вказаним кредитним лімітом визнано особисто ОСОБА_3 в судовому засіданні та підтверджується розрахунком заборгованості, що знаходяться в матеріалах справи.

В звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 утворилася заборгованість в сумі 41996.02 грн., яка складається з: 2554.17 грн. - заборгованість за кредитом; 33177.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3788.35 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1976.00 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи.

Доказів, які б спростували вказану позивачем суму боргу відповідач не надав, а суд першої інстанції не здобув.

Таким чином, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України не встановив дійсних прав та обовязків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгоаності за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПРИВАТБАНК.

Безпідставними є доводи Відповідача про те, що в момент укладення договору банківського обслуговування він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в т.ч. з умовами кредитування, оскільки такі твердження спростовуються її особистим підписом на заяві-анкеті від 04.04.2012, яким він засвідчив своє ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Своїм підписом на заяві ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку http://privatbank.ua.

Необхідно зазначити, що текст Умов та Правил надання банківських послуг розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в т.ч. і для ОСОБА_2

При прийнятті рішення суд першої інстанції застосував правові позиції Верховного Суду України від 10.06.2015р. у справі 6-698цс15, від 14.12.2016р. (справа 712/918/14-ц) на обгрунтування твердження про те, що надані умови та тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору №б/н від 04.04.2012р. Застосовуючи ці правові позиції суд першої інстанції не вірно визначився з характером спірних правовідносин, оскільки ці правові позиції стосуються дотримання письмової форми правочину при застосуванні збільшеного строку позовної давності, про застосування якого Відповідачем не заявлялось.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 не наданого жодного доказу на спростування позовних вимог Банку.

З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення районного суду необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в частині стягнення заборгованості по відсотках, пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст. 309, ч.2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27.02.2017р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 33177.50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3788.35 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1976.00 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи.

В решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27.02.2017р. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 1760,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Мельничук О.Я.

ОСОБА_4