Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 320/9870/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пономаренко Л.Е.
Провадження № 22-ц/778/1936/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, уточненим в ході судового розгляду до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, який згодом було уточнено.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 17.11.2010 між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 198 699,45 грн. на купівлю транспортного засобу, на строк до 17.11.2017 зі сплатою19 % річних. Це кредитне зобов'язання забезпечене заставою згідно договору застави, укладеному між ОСОБА_4М та банком 22.03.2011, предметом якого є автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 Зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 192 628,66 грн. Враховуючи, що власником автомобіля на момент розгляду справи є ОСОБА_3, вважає, що застава збережена, тому є підстави для звернення стягнення на заставне майно.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 192 689,90 грн., та в рахунок погашення кредитних зобовязань звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_3, а саме автомобіль SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2; вилучити у ОСОБА_3 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та передати його ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації;стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 192 689,90 грн.

В рахунок погашення кредитних зобовязань звернено стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_3, а саме автомобіль SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вилучено у ОСОБА_3 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, який передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 890,35 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувсядо суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада .2010 року між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4М укладено кредитний договір №910.73625 (далі - кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 198699,45 грн. на купівлю транспортного засобу SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі(кузова, рами) Y7WDJEA60A0006484 129355, реєстраційний № НОМЕР_1 (надалі - транспортний засіб/предмет застави) .

Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором - до 17.11.2017 р.

22 березня 2011 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу 910.73625, за умовами якого ОСОБА_4 передав Банку в заставу автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі(кузова, рами) Y7WDJEA60A0006484 129355.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Банк належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, проте відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів. Останній платіж боржником здійснено 21.10.2015 року.

Станом на 26.01.2017ОСОБА_4 має заборгованість за договором у розмірі 192628 грн. 66 коп. з яких: основний борг - 77791,34 грн.; прострочений борг - 52512,95 грн.; прострочені проценти - 62053,05 грн.; строкові проценти 271,32 грн. (т.2 а.с.57).

Судом встановлено, що на час розгляду справи власником автомобіля марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі(кузова, рами) Y7WDJEA60A0006484 129355 є ОСОБА_5, підстава реєстрації довідка-рахунок №ААВ259082 від 27.08.2013 р. (т.1 а.с.98).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст.20 ЗУ «Про заставу» та згідно із ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповіднодо ст.27 ЗУ «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Винятками з цього правила є лише примусовий продаж заставленого майна, припинення забезпеченого заставою зобовязання, загибель заставленого майна, закінчення терміну дії права, що складає предмет застави, або інші випадки, передбачені законом (ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1.)обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна без збереження обтяження; 2.)відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є системні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Обставин, які відповідно до ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про заставу" слугували би підставою для припинення застави, відповідачами, зазначено не було, а судом їх не було здобуто.

З правової позиції, що висвітлена постановою Верховним Судом України 3 квітня 2013 року у справі №6-7цс13, видно, що згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку проте, що зміна власника заставного транспортного засобу, відносно якого зареєстроване обтяження, не є перешкодою для задоволення за рахунок цього майна вимог банку у випадку порушення заставодавцем своїх кредитних зобовязань.

Враховуючи те, що відповідач порушив виконання зобов'язання в частині повернення кредитних коштів, виконання якого забезпечене Договором застави, укладеним сторонами, суд дійшов до правильного висновку про задоволення позову та про звернення стягнення на предмет застави, яким є транспортний засіб - автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2010 року випуску, колір чорний, номер шасі(кузова, рами) Y7WDJEA60A0006484 129355, н/з НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5

Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Доводи апелянта про те, що Банк повинен обрати першим кроком захисту своїх звернення стягнення на заставне майно, потім його реалізація, а лише потім стягнення з боржника різниці, так як в п.9 Постанови Пленуму ВСС України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Зазначеною правовою позицією спростовуються й доводи відповідача ОСОБА_3 про неможливість одночасного предявлення вимоги щодо стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

Отже докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: