Справа №461/519/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відділення №1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк», про стягнення коштів за договором строкового банківського владу, з підстав, викладених у фабулі позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_4, яка діяла на підставі Довіреності № б/н від 05.09.2013 року та нею, ОСОБА_1, укладено Договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, відповідно до умов якого, Банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 3 500 дол. США у тимчасове строкове користування до 24 серпня 2015 року, та зобов'язується сплачувати проценти за його користування (п.1.4. Договору банківського вкладу). Відповідно до пунктів 1.10 та 1.11. Договору банківського вкладу, Банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, або в разі дострокового припинення дії цього Договору повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти. У частині 3. «Реквізити та підписи сторін» Договору банківського вкладу зазначено: адреса відділення: 79000, м Львів, вул. Коперніка, буд.10.

Зазначає, що отримала від уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» «Повідомленням про нікчемність правочину» № 8821/2152 від 23.09.2015 р., з якого дізналась про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та нею, ОСОБА_1.

Вказане повідомлення відправлене їй на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Відповідно, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 р. прийнято Рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Їй також було роз'яснено, що для отримання коштів вкладники АТ «Дельта Банк» можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду. У відповідності до вищезгаданого Рішення по Львівській області Банком - агентом, що здійснює виплату коштів визначено АТ «Укрексімбанк». Однак, ОСОБА_1 не внесли в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відтак, вона звернулась до Уповноваженої особи Фонду із Кредиторською вимогою №3137467 від 26.10.2015 р., у якій просила визнати її кредитором ПАТ «Дельта Банк» та здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом. ОСОБА_1 надіслала Кредиторську вимогу на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» експрес доставкою Компанії «Нова пошта».

Стверджує, що відповіді на Кредиторську вимогу вона так і не отримала. Згідно Листа ПАТ «Державний експортно-імпортного Банку України» №060-12/787 від 18.03.2016 р. (АТ «Укрексімбанк») її було повідомлено, що АТ «Укрексімбанк» є банком - агентом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо здійснення виплат гарантованих сум відшкодувань вкладникам ПАТ «Дельта Банк». Згідно з реєстром вкладників ПАТ «Дельта Банк» наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до АТ «Укрексімбанку» на ім'я ОСОБА_1 надійшов грошовий переказ у сумі 66 грн. 61 коп.

Вказує, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемними Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» №018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 є незаконним, безпідставним та таким, що порушує її цивільні права в якості вкладника Банку.

Окрім цього, позивач зазначає, що вказаний договір банківського вкладу не містить умислу на укладення угоди, яка завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, зазначений правочин не є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, та не доведено наявність правових підстав для не включення її до переліку владників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Зазначає, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» повинен був надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1, про включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», та визначити розрахункову суму відшкодування коштів за вкладами у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу.

Таким чином, вважає, що їй повинна бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладників фізичних осіб в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи є поштове підтвердження вручення судової повістки.Суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представником за довіреністю відповідача АТ «Дельта Банк» Антонюк І.В. подано суду заперечення на позов, в яких просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову, посилаючись на наступні доводи.Присутність представника здійснювалась в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв»язку із Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області.

Зазначає, що Львівське відділення №1 ПАТ «Дельта Банк» не є належним відповідачем у справі, так як, не є юридичною особою, є структурною одиницею АТ «Дельта Банк». Львівське відділення №1 є безбалансовим відділенням АТ «Дельта Банк», якому присвоєний лише внутрішньобанківський реєстраційний код. Всі банківські розрахунково-касові операції, які здійснюються Відділенням, обліковуються на балансі АТ «Дельта Банк». Відділенню не присвоєний ні код ЄДРПОУ, ні окреме МФО банку, та діє виключно в межах наданих положенням про відділення повноважень з метою підвищення якості банківського обслуговування.

Стверджує, що належним відповідачем у цій справі може бути виключно юридична особа - АТ «Дельта Банк». Тобто, депозит був укладений між Позивачем та юридичною особою ПАТ «Дельта Банк» код ЄДРПОК 34047020, МФО 380326.

У своїх доводах представник відповідача також вказує, що рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 р. включно. Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та запроваджено ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Дельта Банк» призначено ОСОБА_6. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 року продовжений строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04.10.2019 року.

Тобто, з моменту запровадження у АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, а в подальшому ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів АТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених ЗУ «Про банки та банківську діяльність в Україні» та ЗУ « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Фізичні особи - клієнти Банку після 16.01.2015 року ініціювали перерахування з власних поточних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами Банку за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодуванням за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду (протокол №174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів Банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаною Постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги Банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Відповідач стверджує, що укладений 25.02.2015 року позивачкою ОСОБА_1 Договір №018-13524-250215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в доларах США містить в п.1.8. Договору умову, що зарахування Вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку. А фактично кошти вносилися третіми особами, що є порушенням умов Договору та Правил, що є публічними.

Окрім цього зазначає, що позивачем підтвердження про внесення ним особистого вкладу не надано, а третьою особою ОСОБА_5, яка здійснювала переказ коштів на рахунки позивачки, отже кошти фактично належать і належали не позивачці, а третій особі, яка здійснювала переказ у іноземній валюті. Беручи до уваги постанову правління НБУ від 16.09.2013 року № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи, що також є підтвердженням протиправності вищевказаної операції, метою якої є створення штучних та фіктивних правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Відповідач вказує, що Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банком та фізичними-особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків третіх осіб є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону. В тому числі Договір № 018-13524-250215 строкового банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в доларах США, укладений 25.02.2015 року між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк», що підтверджується копією повідомлення.

Стверджує, що враховуючи всі обставини справи уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» було вчинено належні відповідні дії, на виконання своїх повноважень, які передбачені та відповідають вимогам ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати Фонду додаткову інформацію щодо включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», та про стягнення з Львівського відділення №1 АТ «Дельта Банк» на користь позивача грошових коштів, які він фактично не вносив на рахунок банківського вкладу, не підлягають задоволенню, та просить суд відмовити в повному обсязі в позові ОСОБА_1.

Під час судових засідань в режимі відеокоференцз'язку представниками відповідачів надано пояснення по справі посилаючись на підстави, викладені в запереченні на позовну заяву. Просили суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин (ст.214 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_4, яка діє на підставі Довіреності №б/н від 05.09.2013 року та ОСОБА_1 укладено Договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, відповідно до умов якого, Банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 3 500 дол. США у тимчасове строкове користування до 24 серпня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування. Відповідно до Договору банківського вкладу, Банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, або в разі дострокового припинення дії цього Договору повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято Рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно. Для отримання коштів вкладники АТ «Дельта Банк» можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду. У відповідності до вищезгаданого Рішення по Львівський області Банком - агентом, що здійснює виплату коштів визначено АТ «Укрексімбанк».

Судом також встановлено, що позивачем належно вибрано та пред'явлено позовні вимоги до відповідача, а саме: Львівського відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк», та вірно визначена підсудність та юрисдикцію справи.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним Кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Враховуючи вищезазначене, звернення Позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 38 Постанови №3 від 01.03.2013 р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ територіальна підсудність справи за участю Філії або Представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК України). Відомості про Філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»). Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У ч.2 ст.11 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є Договори та інші правочини. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до ч.1 ст.1058 ЦК України за Договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У відповідності до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У ч.3 вищезгаданої статті зазначено, що відповідно до договору банківського вкладу, вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

У ст.77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що банк може бути ліквідований у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

У ст.4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що Фонд здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною першою статті 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами становить 200 000 гривень.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Частина третя статті 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає з яких підстав правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Згідно з ч.2 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7)банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст.215, 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України (435-15) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з ч.2 ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Для застосування санкцій, передбачених ст.228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Вказаний Договір банківського вкладу не містить вищевказаних ознак.

У зв'язку з тим, що у повідомленні відповідача до позивача, ОСОБА_1 не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, які передбачені у ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не доведено, що Договір банківського вкладу має ознаки нікчемного правочину в розумінні ст.215 ЦК України. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, судом встановлено, що дії відповідачів порушують майнові права позивача.

Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що в неї з АТ «Дельта Банк» був укладений депозитний Договір, та строк дії договору закінчився у 2015 році. Після закінчення строку дії договору банк кошти не повернув, та запропонував їй відкрити інші депозитні рахунки. Відповідно їй був відкритий Договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США №016-13524-250215 від 25.02.2015 р., на якому залишилась сума коштів у розмірі 4025.00 доларів США. У вересні 2015 року їй повернули 109 000 грн., з 20 000 грн. гарантованих. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 повернули по 66, 00 грн. На прохання свої двоюрідної сестри ОСОБА_10, вона вирішила допомогти її донці ОСОБА_1, кошти якій були потрібні для ведення підприємницької діяльності, а ОСОБА_10 для її лікування, та лікування її сина. Жодних застережень, з приводу внесення коштів ОСОБА_11 на рахунок ОСОБА_1 Банк не мав і на час закриття її рахунку, це була виключна ініціатива Банку, жодних коштів Банк в подальшому їй не повернув, в тому числі з рахунків ОСОБА_10 та ОСОБА_1

Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку, що Відповідачем не наведено правових підстав для визнання нікчемним Договору банківського вкладу укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», а також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, та не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягають солідарному стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на затвердження додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 стосовно включення її до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», а Львівське Відділення №1 ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_1 кошти у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) доларів США за її вкладом за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 018-13524-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1.

Стягнути солідарно з Львівського відділення № 1 ПАТ «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 970,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Р.Волоско.