провадження 2/201/808/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Пухловій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» і ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, пені та витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 грудня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 «Європейський страховий союз» і ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, пені та витрат, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що 25 лютого 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_2, керуючи автомобілем автомобіля «ДАФ», державний номер НОМЕР_1, з напівпричепом «Schmitz SPR 242», державний номер НОМЕР_2, рухався в м. Дніпро по вул. Космічній і в районі будинку № 53а в межах обраної швидкості не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції і скоїв зіткнення з автомобілем «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, що належить (автомобіль) позивачці ОСОБА_1 на праві власності, отже здійснено ДТП, в результаті якого позивач постраждав, йому завдана матеріальна шкода, пошкоджені автомобілі, за що стосовно цього водія ОСОБА_2 складено адміністративний протокол, який направлено до суду і постановою суду він був визнаний винним в цьому ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності. Вказаною постановою фактично винним визнано у вказаній ДТП відповідача ОСОБА_2 через порушення ним правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну шкоду, він поніс витрати та інш.. Страхова компанія (відповідач) не відшкодувала всю шкоду, хоча своєчасне звернення до неї позивача було і позивач вважає це не законним, матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і своєчасно. Розрахунку не було. Вважає, що вказану шкоди повинні зараз відшкодовувати відповідачі в межах своєї відповідальності (страхова компанія) та безпосередньо винна в ДТП особа і просила стягнути з страхової організації всю не сплачену нею матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності, з урахуванням витрати на експертне дослідження, пеню і судовий збір та з ОСОБА_2 решту завданої матеріальної шкоди, витрати і судовий збір, задовольнивши позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Європейський страховий союз» в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; в письмовому зверненні до суду позовні вимоги фактично не визнав, крім пені, вважаючи їх неправомірними, ДТП була, винна особа встановлена, всі належні документи їм позивачем надано, страхове відшкодування виплатили в межах відповідальності за винятком франшизи. По закону все зроблене ними правильно, решта наданих документів позивачем протирічливі і не підтверджують заявлену суму матеріальної шкоди та інш.. Ніяких інших зобовязань відносно позивача на себе не брали і не беруть, будь-якої іншої шкоди (в тому числі і моральної) позивачу не завдавали. Вважають заявлені позовні вимоги до них не доведеними, безпідставними, свої зобовязання вони вже виконали і просив в їх задоволенні відмовити та справу розглянути без участі їх представника. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; вказаним, на думку суду, позовні вимоги фактично визнав, ДТП була, винна особа встановлена, всі належні документи ним було надано, страхове відшкодування виплачене. По закону все ним зроблене. Не заперечував проти часткового задоволення позову і слухання справи за його відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_2, керуючи автомобілем автомобіля «ДАФ», державний номер НОМЕР_1, з напівпричепом «Schmitz SPR 242», державний номер НОМЕР_2, рухався в м. Дніпро по вул. Космічній і в районі будинку № 53а в межах обраної швидкості не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та перед здійсненням маневру зміні напрямку руху або зменшення швидкості руху автомобіля, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоровю громадян, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля, не вжив заходи для зменшення швидкості свого автомобіля і зупинки, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4, що належить (автомобіль) позивачці ОСОБА_1 на праві власності, отже здійснено ДТП.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення цим водієм (ОСОБА_2С.), зазначених Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому звязку із наслідками у вигляді завданих пошкоджень названого автомобіля.

Стосовного винного у вказаній ДТП водія ОСОБА_2 працівниками поліції складено протокол і направлено його до суду. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПП і його притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили.

За результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи та адміністративного матеріалу, на думку суду, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є водій ОСОБА_2. При цьому порушення цим водієм правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому звязку із наслідками у вигляді пошкодження автомобілів сторін, завданню шкоди.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року встановлено факт вчинення ОСОБА_2 на вказаному автомобілі адміністративного правопорушення відносно позивача, факт завдання діями вказаної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого звязку між винними діями цього віідповідача та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність вказаного водія в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена.

Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2016 року набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії цього водія (ОСОБА_2С.) на вказаному автомобілі, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАПП, факт завдання ушкоджень позивачу, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, цим водієм і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що винними діями ОСОБА_2 на вказаному автомобілі позивачу було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в значних витратах на ремонтно-відновлювальні роботи свого пошкодженого винними діями вказаного водія (відповідача ОСОБА_2С.).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями саме цієї особи (ОСОБА_2С.), повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями цього відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок також і винної особи.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз»; згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4952737 та полісу АЕ/5189221.

12 квітня 2016 року судовим експертом - автотоварознавцем ОСОБА_5 було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Acura RDX», державний номер АЕ 02 02 СТ. Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5 № 2204/16/16 від 25 квітня 2016 року: вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Асига RDХ», державний номер НОМЕР_3, складає 64229 гри. 34 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Асига RДХ», державний номер НОМЕР_3, складає 56102 грн. 34 коп. (без урахування ПДВ); відповідно до калькуляції до висновку судового експерта ОСОБА_5 № 2204/16/16 вартість відновлювального ремонту автомобіля засобу «Асига RDХ», складає 125652 (сто двадцять пять тисяч шістсот пятдесят дві) гри. 80 коп.

У відповідності до ст. 22 п. 22.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров ю, майну третьої особи.

Згідно п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого».

У відповідності зі ст. 990 Цивільного кодексу України 31 березня 2016 року ОСОБА_1 II.В. була направлена заява на отримання страхового відшкодування до вказаної страхової організації - відповідача ОСОБА_3 ЄСС.

У відповідності до. ст. 36, п. 36.2. Закону України «Про обовязкове, страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним. вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його... у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або З7 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до листа цього відповідача від 04 липня 2016 року № 06.02/154, розмір страхового відшкодування складає 51518.32 грн. (відповідно до звіту № 94-0/18/7 від 04 квітня 2016 року складеного на замовлення цієї страхової організації - відповідача) - 1000.00 (франшиза згідно полісу) 8 586.39 грн. (розмір ПДВ) = 41931. 93 грн.. Виплата страхового відшкодування здійснена страховою компанією (відповідачем) з порушенням строків, передбачених п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наступними платежами: 13 вересня 2016 року 10000.00 грн.; 14 вересня 2016 року 10000.00 грн.; 16 вересня 2016 року 10000.00 грн.; 19 вересня 2016 року 11931.93 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку ОСОБА_1

Зі звітом № 94-0/18/7 від 04 квітня 2016 року, на який посилається цей відповідач, ОСОБА_1 не ознайомили, а тому позивач вважає розрахунок страхового відшкодування не відповідає розміру фактично завданого їй збитку, а виплачене страхове відшкодування не здійснено в обсязі, передбаченому нормами ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З цим погоджується і суд, оскільки відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_5 № 2204/16/16 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, транспортного засобу «Асига RDХ», державний номер НОМЕР_3, складає 56102 грн. 34 коп. (без урахування ПДВ. що перевищує ліміт відповідальності страховика, тому цей відповідач повинен здійснити доплату страхового відшкодування ОСОБА_1 за шкоду, завдану пошкодженням вказаного автомобіля «Асига RDХ», державний номер НОМЕР_3, у розмірі: 50000 грн. (ліміт відповідальності страховика) 1000.00 грн. (франшиза згідно полісу) 41931.93 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування) = 7 068. 07 грн. (сім тисяч шістдесят вісім гривень 07 копійок). Суд не може прийняти до уваги заперечення цього відповідача, оскільки пошкоджений транспортний засіб (позивача) цим відповідачем не оглядався і дослідження не проводилося, поясненням страхового інспектора не надано суду.

Згідно п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом, періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що виплата страхового відшкодування здійснена з порушенням 90 денного строку з моменту отримання заяви на виплату, тому додатково стягненню з ОСОБА_3 «Європейський страховий союз» підлягає пеня у розмірі 2620.49 грн..

Згідно ст. 1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності з п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України «шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою».

Згідно п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України «розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі».

На відновлення автомобіля «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3, позивачем були понесені витрати у сумі 110893 грн., що підтверджується квитанціями та актами про виконані роботи, доданими до позовної заяви.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума у розмірі: 110 893. 00 грн. - розмір понесених витрат на відновлення автомобілю «Acura RDX», державний номер НОМЕР_3, 49000 грн. - загальна сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 «Європейський страховий союз», та сплачена цим відповідачем частково = 61 893.00 грн.. Крім того, стягненню з ОСОБА_2 підлягають 1200 грн., які були сплачені позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією від 25 квітня 2016 року.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля.

Але не зважаючи на вказане, на вимогу позивача відповідач страхова компанія не виплатила позивачу своєчасно в якості страхового відшкодування належної обумовленої суми, шкода залишилася своєчасно не виплаченою і виплачувати її решту відповідач відмовляється.

Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки зобов'язання цього відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, на думку позивача, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Стаття 992 ЦК України передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені у справі судові витрати ( ст. 88 ЦПК).

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідачі ОСОБА_3 «ЄСС» і ОСОБА_2 повинні довести, що їх дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв цими відповідачами до суду не надано.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобовязання стосовно вказаних відповідачів відносно завданої шкоди, предмета спору, а вiдповiдачі не довели незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдачів про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань чи їх відсутність стосовно позовних вимог - є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову в повному обсязі, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 «Європейський страховий союз» (код ЄДРПОУ № 33552636) на користь ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування у розмірі 7068 грн. 07 коп., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 2620 грн. 49 коп. та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 10052 грн. 47 коп. та стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 61893 грн., 1200 грн., які були сплачені за проведення автотоварознавчого дослідження та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 63456 грн. 91 коп.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків, пені та витрат знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України; ст. 15, 16, 22, 23, 526, 614, 623, 979, 988, 1166, 1167, 1168, 1187, 1194, 1195, 1206 ЦК України; ст. 6, 9, 22, 28-30, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 81, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (код ЄДРПОУ № 33552636) на користь ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування у розмірі 7068 грн. 07 коп., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 2620 грн. 49 коп. та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 10052 грн. 47 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток у розмірі 61893 грн., 1200 грн., які були сплачені за проведення автотоварознавчого дослідження та частину судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову в сумі 363 грн. 91 коп. а всього 63456 грн. 91 коп

.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -