Справа № 308/3996/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.2017 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Петрові В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов мотивує тим, що 16.04.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено актовий запис за № 88 та підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 075460 від 16.04.2011 року. За час їхнього подружнього життя в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ФМ № 206943 від 02.09.2011 року.
Зазначає, що через постійні сварки та непорозуміння один одного сімейне життя в них не склалося, в них зявилися різні інтереси та погляди на життя. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Відповідач почав грати в азартні ігри, що зробило їхнє сімейне життя нестерпним та неможливим. З вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими.
Також зазначає, що внаслідок постійних конфліктів вони втратили почуття кохання та поваги один до одного, відносини між ними приносять тільки негативні емоції та душевні страждання. Від усіх цих хвилювань та конфліктів страждає й їхня малолітня дитина, її духовний та моральний розвиток. Згодом у неї не залишилося відчуття поваги та любові до відповідача. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє будь-яке нормальне спілкування та повага один до одного.
Вказує на те, що дитина залишається проживати разом з нею, оскільки враховуючи поведінку відповідача та його любов до азартних ігор проживання їхньої дитини разом з ним є абсолютно не можливим.
Також вважає, що надання їм строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними не принесуть жодних результатів.
Крім того, посилається на те, що дитина виховується нею самостійно та повністю перебуває на її матеріальному утриманні, оскільки отриману заробітну плату відповідач додому не приносить вже кілька років, усе витрачає на азартні ігри, вліз у великі грошові борги, тому, він матеріально не забезпечує та не утримує їхню дитину.
Зазначає, що їхньому сину пять років і він потребує значно більше батьківської уваги та підтримки, а відповідач повністю усунувся від виконання своїх батьківських обовязків, покладених на нього у відповідності до ст. 180 СК України, що, зокрема, виявляється у відсутності будь-якого бажання матеріально утримувати, прийманні участі у вихованні дитини, піклуванні про неї, проявлянні будь-якої батьківської турботи та зацікавленості.
Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований менеджером по збуту у філії термінал ПАТ «Івано-Франківськ цемент», яку саме він отримує заробітну плату їй не відомо, оскільки він усе витрачає на азартні ігри та постійно бреше. Однак, відповідач постійно порушує трудовий розпорядок роботи, тижнями не зявляється на своє місце роботи, а тому наразі його керівництвом вирішується питання про його можливе звільнення, оскільки відповідач повністю живе азартними іграми та окрім цього його нічого не цікавить. Тому, вважає за необхідним просити суд про присудження аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі, оскільки наявні вищевказані обставини мають істотне значення.
Крім того, зазначає, що відповідач жодним чином їх із сином не підтримує, матеріальної і фінансової допомоги взагалі не надає, інших дітей від іншого шлюбу в нього не має, на утриманні непрацездатних батьків також не має.
З посиланням на викладене позивач просить суд розірвати шлюб між нею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який був укладений 16.04.2011 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 88, стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття.
У судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву від 22.06.2017 року про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі (газета «Новини Закарпаття», № 43 (4658) від 20.06.2017 року), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
За ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Шаркезі) ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 88, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 075460, виданим 16.04.2011 року.
Згідно з даними свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії 1-ФМ № 206943, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 02.09.2011 року, його батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивач ОСОБА_1
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, про що свідчить зміст позовної заяви.
Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їхній дитині, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.
За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII у 2017 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня 1492 гривні та щодо дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року 1689 гривень, з 1 травня 1777 гривень, з 1 грудня 1860 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 їхня спільна з відповідачем дитина потребує матеріального забезпечення, яке відповідач не бажає надавати в добровільному порядку, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, яка забезпечила б мінімальні потреби для життя дитини.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.
Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).
Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 640,00 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір у сумі 640,00 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.
Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 88, 158, 169, 212-215, 223, 224-226, 233, 294, 296, 367 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 115, 141, 180-182, 184, 191 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.
Шлюб зареєстрований 16.04.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 88 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Шаркезі) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 25.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик