ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5517/17
провадження № 2/753/4089/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Комаревцевої Л.В.

при секретарі: Драгой В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2001 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 працював робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища на ВП "Шахта «Північна»" в м.Макіївка, коли з ним трапився нещасний випадок на виробництві - був смертельно травмований, у смерті ОСОБА_3 був винен роботодавець ДП «Макіїввугілля», який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці.

Рішенням, яке набрало законної сили, від 29.12.2016 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було відновлено втрачене провадження Центрально-Міського районного суду м.Макїівка Донецької області у цивільній справі №270/1910/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2 (в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4.) до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди в частині відновлення тексту рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області по суті вказаної справи, яким було стягнуто на користь ОСОБА_2 (в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_4.) з ДП «Макіїввугілля» 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_3 на виробництві.

Вказане рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області було оскаржено ОСОБА_2 в апеляційному порядку і ухвалою від 01.02.2017 року Апеляційного суду Донецької області, вказане рішення було залишене без змін.

Наведені вище обставини свідчать про те, що смерть ОСОБА_3, який трагічно загинув на виробництві, спричинили, спричиняють і спричинятимуть позивачу моральні та фізичні страждання, та вимагають додаткових зусиль для організації її життя,Ю а тому позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з"явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а також просила про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не з"явився, подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, також просив про розгляд справи у його відсутності.

Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані у справі докази, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2001 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

17.02.2014 року ОСОБА_3 працював робочим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища на ВП "Шахта «Північна»" в м.Макіївка, коли з ним трапився нещасний випадок на виробництві - був смертельно травмований, у смерті ОСОБА_3 був винен роботодавець ДП «Макіїввугілля», який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці.

Рішенням, яке набрало законної сили, від 29.12.2016 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було відновлено втрачене провадження Центрально-Міського районного суду м.Макїівка Донецької області у цивільній справі №270/1910/14-ц за позовною заявою ОСОБА_2 (в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4.) до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди в частині відновлення тексту рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області по суті вказаної справи, яким було стягнуто на користь ОСОБА_2 (в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_4.) з ДП «Макіїввугілля» 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_3 на виробництві.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням було встановлено наступні обставини.

У шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилось троє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення Совєтського районного суду міста Макіївки від 12.07.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було розірвано і це рішення суду набрало законної сили 23.07.2012 року.

Між тим, згідно рішення Совєтського районного суду міста Макіївки Донецької області від 20.03.2014 року було встановлено факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходились на утриманні ОСОБА_3 та спільно проживали з ним однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Зазначене рішення суду набрало законної сили 31.03.2014 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 яке було видано 18.02.2014 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 38 років.

Причиною його смерті, згідно лікарського свідоцтва про смерть №365 до довідки до форми №106/0 № 365 є множинні переломи кісток склепіння черепу, ребер справа та кісток лівих кінцівок під час травмування на шахті «Северна».

Факт смертельного травмування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання своїх трудових обов`язків на шахті «Північна» визнаний представником відповідача, тому відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до вимог ст.173 КзпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

У п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмі та загибелі працівників.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`ясень, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Враховуючи те, що ДП «Макіїввугілля» не забезпечило належних безпечних умов для роботи ОСОБА_3 і саме під час трудових відносин з цим підприємством останній був смертельно травмований ІНФОРМАЦІЯ_5, суд приходить до висновку про те, що саме відповідач повинен відшкодовувати сину померлого завдану моральну шкоду.

Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь- яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості,

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступень моральних страждань малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зазнав таких страждань у малолітньому віці - 2 років, і ці страждання ніякому відновленню не підлягають та будуть супроводжувати його усе життя.

Проте, суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за достатньо визначити розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути на користь позивача у сумі 30 000 гривень.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 536, 554, 614, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 169 ч. 4, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Макіїввугілля» () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3) відшкодування завданої моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Макіїввугілля» () на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА