Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1440/17
Провадження №: 2-о/332/40/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення фактуйого постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 12 березня 2004 року за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2004 року померла його мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із земельного паю в ВАТ ім.газєти «Ізвєстія» в с.Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області, розміром 8,05га. За життя, його матір'ю 20 липня 2000 року був складений заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно йому як синові та єдиному спадкоємцю. У звязку з погіршенням стану здоровя матері та необхідності операційного втручання, та задля подальшого догляду і щоденної допомоги, у квітні 2001 року він перевіз матір з місця її реєстрації та проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 до себе в м. Запоріжжя. З вказаного часу і до дня смерті його матір ОСОБА_2 постійно проживала без реєстрації разом із ним за адресою: АДРЕСА_2, що можуть підтвердити свідки. У квітні 2001 року мати бути прооперована у міській лікарні № 3 м. Запоріжжя, що підтверджується медичними документами. Факт проживання з ним у м. Запоріжжі його матері ОСОБА_2 також підтверджується довідкою, наданою сільрадою. Оформити реєстрацію за його адресою проживання, де мати фактично проживала та знятись з реєстрації з попереднього місця проживання мати не мала змоги, оскільки була дуже слабка фізично та через похилий вік не могла витримати довгу поїздку. Звернувшись у травні 2017 року до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він отримав відмову з посиланням на те, що ним не була подана заява про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк, а отже він вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, на теперішній час у нього виникла необхідність встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 - його матір'ю на час відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту має для нього юридичне значення, так як дозволить реалізувати право на отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування своїх вимог суду надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві та зазначив, що в 2000 році його дружина отримала в користування квартиру №2, розташовану в буд.№79 по вул. Молодіжній в м. Запоріжжі, в яку він разом із дружиною та дочкою переїхав жити. Навесні 2001 року на сімейній раді вирішили забрати до себе жити його хвору матір ОСОБА_2, якій був потрібний постійний догляд, та яка на той час проживала в селі Харківської області і в силу свого похилого віку та стану здоровя не могла самостійно вести господарство. З того часу його матір постійно проживала за вищевказаною адресою разом із його сімєю до дня смерті 12.03.2004 року. Після смерті матері, виконуючи її волю, він організував поховання у селі Харківської області.

Представник заявника ОСОБА_3І, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, вимоги заяви ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Першої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням справу розглянути без участі представника, заперечень щодо вимог заяви ОСОБА_1 від заінтересованої особи не надходило(а.с.35).

Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні докази, у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Главою 6 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік цих фактів зазначений у ч.1 ст. 256 ЦПК України. Але, відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України передбачена можливість встановлення у судовому порядку інших фактів, окрім зазначених у ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №410171, виданого ОСОБА_4 сільською радою 12 березня 2004 року, ОСОБА_2 померла 12 березня 2004 року у Заводському районі м. Запоріжжя(а.с.5)

Положеннями ч.2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою(частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно свідоцтву про народження серії ЯИ №552354 ОСОБА_1 народився 31 березня 1954 року і його матірю в свідоцтві про народження вказана ОСОБА_2(а.с.6)

З заповіту від 20 липня 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_4 народних депутатів Близнюківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №660, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та із чого б воно не складалося, та належний їй сертифікат серії ХР №0264236 на право на земельну частку (пай), що знаходиться в ВАТ ім. газєти «Ізвєстія» в с.Верхньоводяне Близнюківського району Харківської області і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові ОСОБА_1(а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї( ч.3 ст. 1268 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця( ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради Близнюківського району Харківської області №02-30/653 від 06.04.2017 року ОСОБА_2 до дня смерті 12.03.2004 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом із померлою на день смерті ніхто не був зареєстрований. Але, фактично ОСОБА_2 з 2001 року та до дня своєї смерті проживала разом з сином ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3(а.с.11). З виписного епікризу № 2487, виданого КУ «Міська клінічна лікарня № 3» м. Запоріжжя вбачається, що ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 18.04.2001р. по 10.052001 року(а.с.10).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 та мешкає з 1989 року в АДРЕСА_4. Йому відомо, що десь років більш ніж 15 потому його сусід ОСОБА_1 привіз з села свою матір, яку він знає як ОСОБА_6, часто її бачив у підїзді та на лавочці біля підїзду. Жінка була похилого віку, проживала вона приблизно десь два-три роки в квартирі №2 разом із сімєю сусіда та там і померла.

Свідок ОСОБА_7, яка є дружиною заявника ОСОБА_1 суду пояснила, що навесні 2001 року вони з чоловіком вирішили забрати з села його матір ОСОБА_2, яка на той час була у віці більше 80-ти років, хворіла та потребувала постійного догляду. В квартирі, де вони проживали з чоловіком та дочкою, свекрусі надали окрему кімнату, чоловік турбувався та доглядав за матір»ю. На протязі трьох років постійного проживання однією сімєю стосунки між ними були дружні, ОСОБА_2 намагалася допомагати по господарству, коли це дозволяв її стан здоров»я. Померла мати чоловіка 12.03.2004 року за місцем їх спільного проживання та після її смерті вони поховали свекруху, на її прохання, в селі Харківської області, де вона раніше мешкала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що із сімєю ОСОБА_2 підтримує дружні стосунки. Після того, як сімя ОСОБА_2 переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3 в 2000 році, часто приїжджали один до одного в гості. В квартирі бачила хвору бабусю, яку знала, як матір ОСОБА_1, та яка мешкала в цій сімї з 2001 року по день смерті, десь 3-4 роки поспіль.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що підтримує з заявником ОСОБА_1 дружні стосунки та часто буває у нього за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 15-ти років, часто бував в нього вдома. Бачив в квартирі неодноразово матір заявника, яка вже була прикута до ліжка, важко хворіла. ОСОБА_1 доглядали її по день її смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання(ч.6 ст.29 ЦК України).

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт постійного проживання із спадкодавцем його матір»ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 12 березня 2004 року, оскільки вони проживали разом однією сім»єю, але були зареєстровані за різними адресами, що викликає у заінтересованих осіб сумніви щодо їх сумісного проживання і перешкоджає у реалізації ним права на отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Відповідно до консультативного листа Першої Запорізької державної нотаріальної контори №1161/01-16 від 18.05.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) після померлої 12 березня 2004 року ОСОБА_2, оскільки ним не подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законодавством шестимісячний строк(а.с.12)

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 12.03.2004 року, оскільки в судовому засіданні підтверджено належними доказами, що померла 12 березня 2004 року ОСОБА_2 проживала разом із сімєю свого сина ОСОБА_1 в АДРЕСА_5 з 2001 року по день своєї смерті. При цьому суд також враховує, що встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його спадкові права щодо отримання свідоцтва про права на спадщину за заповітом після смерті матері.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 212, 213-215,234, 256, 257-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 12 березня 2004 року, за адресою: АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Андрюшина Л.А.