У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року справа № 542/66/17

2/542/196/17

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.,

при секретарі Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 01.03.2017 року до участі у справі залучено, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради (а.с.41).

В судове засідання сторони та представник третьої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3 22.06.2017 року електронною поштою до суду направив заяву з проханням перенести розгляд справи у зв'язку з відсутністю висновку третьої особи щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вбачається, що в судове засідання, призначене на 17.03.2017 року позивач ОСОБА_1 не зявилася, до суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Повідомляє, що її інтереси в судовому засіданні буде представляти адвокат ОСОБА_3 Інших заяв від позивача до суду не надходило.

В судові засідання 12.04.2017 року, 15.05.2017 року та 22.06.2017 року позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На адресу суду адвокат ОСОБА_3 направляв письмові заяви про перенесення розгляду справи на іншу дату у звязку з відсутністю висновку третьої особи щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача (а.с.68,76,94).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення" № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Зазначене є завданням цивільного судочинства (ст.1 ЦПК України)

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 5 лютого 2004 року та інші).

Як зазначено вище, позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи, їх неявка має ознаки повторності.

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з'являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Згідно частини 3 ст. 169 та пункту 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства повторна неявка позивача та представника позивача в судове засідання є підставою залишити позов без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 169 ч.3, 207 ч.1 п.3 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухали.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

В.о. Голови Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_4