Єдиний унікальний номер 243/7452/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1101/2017
Єдиний унікальний номер 243/7452/15-ц Головуючий у 1 інстанції Носовська Л.О.
Номер провадження 22-ц/775/1101/2017 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Тимченко О.О., Корчистої О.І.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Апеляційного суду Донецької області.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена; рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року скасовано; позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20595 грн., витрат за проведення незалежної оцінки майна в сумі 700 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., а всього 26295 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена; рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 грудня 2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки судом не прийняті до уваги надані нею докази на підтвердження вини відповідача, а саме: акт про залиття квартири від 17 серпня 2015 року, в якому вказано, що залиття сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири №26. Також суд не надав належної оцінки показанням допитаним у судовому засіданні свідків. Вважає, що відповідач не надав доказів відсутності своєї вини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що нежиле приміщення позивача залито стоками з внутрішньо будинкової каналізаційної системи, яка перебуває на балансі ЖЕК ТОВ «Арагорн», яке повинно проводити роботи по профілактичному обслуговуванню, прочищенню та ремонту дворової та будинкової каналізаційної мережі, усувати засмічення в системі, саме житловий орган повинен вживати всі необхідні заходи, спрямовані на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, позивачем не надано обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме щодо наявності вина відповідача у завданні шкоди, тому, що між завданою шкодою та діями відповідача є причинний звязок, і в звязку з чим було пошкоджене її майно та завдана матеріальна шкода. Також відсутні будь-які докази вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачу, не доведена наявність причинного звязку між нанесеною позивачу шкодою та протиправними діями відповідача.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом при розгляді справи було встановлено, що позивач є власником нежилого вбудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: місто Словянськ, вул. Л.Толстого, 22, відповідачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, 13 липня 2015 року складено акт про те, що внаслідок халатного ставлення мешканців вищерозташованої квартири № 26 був забитий каналізаційний стояк і сталося залиття фекальними стоками приміщення магазину на висоту 15 см., внаслідок чого зявився запах в приміщенні. Товар, який знаходився у магазині (верхній одяг : кожані куртки, дублянки, шуби) має запах фекалій. Внаслідок залиття пошкоджено і потребує виконання ремонтних робіт : деревяні вхідні двері, деревяні двері в санвузол, деревяні міжкімнатні двері, деревяна основа скляної гірки, заміна шпалер у торговій залі, фарбування труб опалення, паркетна плитка, розмір збитків станом на 23 липня 2015 року складає 20595 грн..

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 цієї ж статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон) визначені терміни, які використовуються у ньому, зокрема, визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон) балансоутримувач зобовязаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно із п.7 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

На підставі п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1991 року № 572, власник квартири зобовязаний : дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

За змістом ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

На підставі п. 12 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі : ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю, шляхом відшкодування збитків.

Вимоги ст.ст. 60, 179, 213, 301 ЦПК України зобовязують суд зясовувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем правил експлуатації будинку та підтвердили б наявність причинного звязку між цим порушенням та наслідками залиття приміщення магазину позивача.

ЖЕК ТОВ «Арагорн» під час розгляду справи в суді першої інстанції до участі у справі не був залучений, апеляційний суд позбавлений повноважень залучати осіб, які не брали участь у справі. Акт обстеження від 13 липня 2017 року не є достатнім доказом по справі, оскільки ним не встановлено, в чому саме полягало халатне ставлення відповідача та на підставі чого зроблено такий висновок, враховуючи те, що квартира відповідача не обстежувалась та між магазином позивача, розташованим на першому поверсі та квартирою відповідача, розташованою на третьому поверсі є ще квартира, розташована на другому поверсі, причетність якої до залиття під час складання акту не зясовувалась.

Доводи апеляційної скарги стосуються оцінки доказів судом.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку показань допитаних в судовому засіданні свідків є необґрунтованими, оскільки жоден з допитаних свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не давали пояснень, щодо вини відповідача в залитті магазину позивача, тому висновки суду першої інстанції про недоведеність вини відповідача є правильними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

За таких підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: