Справа № 515/140/15-ц
Провадження № 4-с/515/333/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.,

за участю секретаря Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на противоправну діяльність та бездіяльність посадових осіб виконавчої служби на постанову про закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду зі скаргою, заявник просить визнати противоправною діяльність та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області у звязку із неналежним виконанням та порушенням вимог законодавства щодо виконання судового рішення та приписів Закону України «Про виконавче провадження». Також заявник просив скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області від 30.12.2016 року за виконавчим провадження №52083761, якою закрито виконавче провадження.

В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що рішенням від 01.06.2016 року по справі 22-ц/785/4233/16 Апеляційний суд Одеської області визнав протиправними дії ОСОБА_2 сільської ради щодо відмови у реалізації конституційних прав на приватизацію земельної ділянки та скасував рішення ОСОБА_2 сільської ради за №531-УІ від 12.07.2013 року, зобов'язавши ОСОБА_2 сільську раду розглянути питання про надання безоплатно у власність земельних ділянок площею по 0,02 г кожна, а всього 0,04 га, для індивідуального дачного будівництва, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради в курортній зоні Катранка в дачному кооперативі «Золокари».

Постановою від 01.09.2016 року відділ державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області відмовив у відкритті виконавчого провадження з підстав, які не передбачені чинним законодавством та повернув ОСОБА_1 виконавчий лист 07.09.2016 року.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 13 грудня 2016 року дії ОСОБА_3 державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області щодо відмови у відкритті виконавчого провадження визнано протиправними, а постанову за виконавчим провадженням №52083761 від 01.09.2016 року скасовано.

13 січня 2017 року, у відповідності до ухвали Татарбунарського районного суду від 13 грудня 2016 року, на адресу виконавчої служби повторно було направлено оригінал виконавчого листа по справі №515/140/15-ц про спонукання боржника виконати певні дії для вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчого листа до теперішнього часу не отримано, так як посадові особи ОСОБА_3 державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області тривалий час ухиляються від одержання та не отримують надіслану на їх адрес поштову кореспонденцію.

Таким чином, в термін з 01.09.2016 року по 26.01.2017 року, ОСОБА_3 державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, у відповідності до приписів ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», не мав достатніх підстав для повторного відкриття або поновлення виконавчого провадження та здійснення заходів щодо примусового виконання судового рішення.

Між тим, 17 січня 2017 року заявнику ОСОБА_3 державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було надіслано копію постанови, яка, ніби-то, була ухвалена 30 грудня (але відправлена тільки 10 січня 2017 року, що викликає певні сумніви щодо її винесення у грудні 2016 року), якою закрито виконавче провадження за виконавчим листом, якого у виконавчій службі на час ухвалення постанови про закриття виконавчого провадження взагалі не було.

Всупереч цим фактичним обставинам, в постанові від 30.12.2016 року наведено, що виконавче провадження було проведено на підставі виконавчого листа, якого у відділі не було. Посилання на виконання рішення суду саме на підставі виконавчого листа передбачає заходи примусового характеру з боку виконавчої служби. Коли саме повторно було відкрите виконавче провадження та на підставі якого документу у постанові від 30.12.2016 року взагалі не наводиться.

На адресу заявника, всупереч приписам ст.28 Закону «Про виконавче провадження», ніяких листів та постанов щодо повторного відкриття виконавчого провадження не надсилалось, хоча ОСОБА_3 державної виконавчої служби Татарбунарського районного управлінн юстиції відомо про його поштову та електронну адресу, які останній використовує по цій справі. Наведене свідчить про зловживання посадовими особами своїм службовим становищем, недбале виконання ними покладених на них законом обовязків, що стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

ОСОБА_1 неодноразово сповіщався судовими повістками про розгляд поданої ним до суду скарги, однак в судові засідання він не зявлявся, на адресу суду 10.03.2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, в звязку з його зверненням до суду апеляційної інстанції з заявою про розяснення постановленого вказаним судом рішення. Однак, в подальшому ОСОБА_1 не надав будь-яких повідомлень щодо результату розгляду його заяви апеляційним судом і лише 27.06.2017 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, тому, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутності заявника.

Представник відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність та надала письмові заперечення з доповненнями проти скарги, згідно яких зазначила, що на примусовому виконанні в Татарбунарському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області перебувало виконавче провадження по виконавчому листу №515/140/15-ц від 25.07.2016 року, виданого Апеляційним судом Одеської області щодо зобовязання ОСОБА_2 сільської ради розглянути питання про надання безоплатно у власність ОСОБА_1 земельних ділянок (кадастровий номер №52 та №99) площею по 0,02 кожний, а всього 0,04 га для індивідуального дачного будівництва, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради в курортній зоні Катранка в дачному кооперативі «Золокари».

19.12.2016 року державним виконавцем, на підставі ухвали Татарбунарського районного суду від 13.12.2017 року, скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01.09.2016 року за виконавчим листом апеляційного суду Одеської області та відкрито виконавче провадження по вищевказаному виконавчому листу і 20.12.2016 року на адресу стягувача направлено лист з вимогою щодо надання до ОСОБА_3 оригіналу виконавчого документа.

23 та 29.12.2016 року до відділу від ОСОБА_2 сільської ради надійшли підтверджуючі матеріали щодо реального та самостійного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, а саме копія рішення сесії сільської ради з даного питання від 18.08.2016 року.

В звязку з повним, самостійним та добровільним виконанням сільською радою рішення суду, державним виконавцем 30.12.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 від 01.09.2016 року (а.с.9) відмовлено у відкритті провадження за виконавчим листом №515/140/15-ц, яким зобовязано ОСОБА_2 сільську раду розглянути питання про надання безоплатно у власність ОСОБА_1 земельних ділянок (кадастровий номер №52 та №99) площею по 0,02 кожний, а всього 0,04 га для індивідуального дачного будівництва, які розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради в курортній зоні Катранка в дачному кооперативі «Золокари».

Вказану постанову державного виконавця ухвалою Татарбунарського районного суду від 13.12.2016 року (а.с.11-12) скасовано та зобовязано державного виконавця вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно ухвали суду від 13.12.2016 року, постановою заступника начальника Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 (а.с.64) скасовано процесуальний документ, а саме постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та 19.12.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа апеляційного суду Одеської області (а.с.65).

В звязку з добровільним виконанням ОСОБА_2 сільською радою рішення апеляційного суду, про що до відділу ДВС надано підтверджуючі матеріали (а.с.19-36), постановою заступника начальника Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 від 30.12.2016 року закінчено виконавче провадження та виконавчий лист повернуто до суду (а.с.45-46).

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на території України.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, обовязковість рішень суду.

За змістом ч.ч.1-3 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яким закінчується розгляд справи у суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, обовязковий характер судового рішення, постановленого іменем держави, підкреслює авторитет судової влади і сприяє утворенню в державі режиму верховенства права.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов'язки і права державних виконавців. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Він, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд вважає, що дії заступника начальника Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 відповідають вимогам Закону, так як нею в повному обсязі виконана ухвала Татарбунарського районного суду від 13.12.2016 року, якою зобовязано виконавчу службу вирішити питання щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області, а тому відповідно скасовано попередню постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2016 року. Твердження заявника про відсутність підстав у відділу ДВС для повторного відкриття виконавчого провадження в звязку з ненаданням виконавчого листа, спростовуються наявністю ухвали суду від 13.12.2016 року, яка беззаперечно мала бути виконана відділом ДВС.

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В звязку з добровільним виконанням боржником ОСОБА_2 сільською радою Татарбунарського району рішення апеляційного суду Одеської області, про що свідчать надані відповідні документальні докази, постановою заступника начальника Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 від 30.12.2016 року закрито виконавче провадження і виконавчий лист повернуто до суду, у відповідності до вимог ст.40 Закону, а тому відсутні також підстави для задоволення скарги в частині скасування даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.11, 19, 23, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 р.), постановою № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07. 02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст.58-60, 208-210, 213, 383, 386, 387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на противоправну діяльність та бездіяльність посадових осіб виконавчої служби на постанову про закриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня її оголошення, а особами, без участі яких було оголошено ухвалу - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сивоконь