АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №760/505/17 Головуючий в І інстанції: Українець В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/796/6684/2017 Доповідач: Заришняк Г. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що з 18.09.2009 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З жовтня 2012 року вони з відповідачем проживають окремо. Грошові кошти на утримання дитини відповідач надає їй нерегулярно. При розірванні шлюбу вони домовились про сплату відповідачем аліментів у розмірі 437 доларів США (на той час 3500 гривень).

З вересня 2016 року і по січень 2017 року відповідач перестав оплачувати кошти на утримання сина. Вона порушувала питання про добровільну щомісячну сплату аліментів та участь відповідача в додаткових витратах на дитину. Між ними була досягнута домовленість про витрати на школу, які відповідач сплачував, а з приводу інших витрат питання між ними не вирішено.

Посилаючись на викладене та з урахуванням зміни предмету позову в частині розміру аліментів, просила стягнути аліменти в частці від заробітку (доходу) відповідача - в розмірі 1/3 частки, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення с уду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18.09.2009 р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 4-5). Місце проживання дитини з одним із батьків у встановленому законом порядку не визначено.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи слідує, що син сторін, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24 листопада 2016 року по теперішній час (а.с.6).

Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 в позовній заяві та в заяві про зміну предмету позову, посилалася на те, що після розірвання шлюбу на підставі спільного рішення сторін їх дитина проживає з нею. Відповідач через роботу, яка знаходиться за кордоном, не має можливості приділяти сину більше уваги. Вона просила відповідача частіше бачитися із сином та проводити разом час. В той час, коли відповідач перебуває в Україні, син останні 2-2,5 місяці інколи залишається ночувати у батька. Син перебуває на її утриманні, відповідач періодично надає їй певну матеріальну допомогу на утримання сина.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів, які б спростовували вказані доводи позивачки, підтверджували б, що син постійно проживає з батьком і перебуває на його повному утриманні.

ОСОБА_3 не доведено суду й того, що він систематично щомісяця надає позивачці кошти на утримання дитини. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими.

Посилання відповідача на заяви ОСОБА_5- консьєржа будинку, де він проживає, та сусідів -ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо постійного проживання ОСОБА_4 з батьком, не є належними та достатніми доказами для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки вказані особи не допитувалися судом як свідки по справі.

Наявність в матеріалах справи акту від 14.03.2017 р., складеного майстром дільниці та сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не є належним та переконливим доказом постійного проживання неповнолітнього сина сторін разом з батьком. Згідно з даними цього акту встановлено, що на час обстеження в квартирі відповідача знаходився його син, ОСОБА_4, що не свідчить про постійне проживання сина з батьком та повне щомісячне утримання відповідачем свого неповнолітнього сина.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі працевлаштований та працює на посаді фахівця з розвитку бізнесу в ПП з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Asbis-Україна» на умовах повного робочого дня, з оплатою у розмірі 0,5 посадового окладу, який становить 10 770 грн.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 гривен.

З огляду на те, що відповідач працює, має стабільний щомісячний дохід, колегія суддів, з урахуванням інтересів малолітнього сина сторін, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі ј частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційнускаргу ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2,- задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову (10.01.2017р.) і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нимзаконної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: