АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/654/17 Справа № 208/2799/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 30 липня 2012 року, згідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 24362,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок порушення відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, станом на 15 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 90773,24 грн.

У звязку з чим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 липня 2012 року у розмірі 90773,24 грн., а також, судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 липня 2012 року у розмірі 90773,24 грн., з яких: 22748,63 грн. заборгованість за кредитом; 795,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 45439,60 грн. штраф за п. 1.6.4. додаткової угоди; 21789,37 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 907,73 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості у розмірі 90773,24 грн.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, оскільки оскаржуване рішення не містить висновків щодо стягнутої заборгованості, правових обґрунтувань таких висновків, а матеріали справи не містять належних доказів в розумінні положень ст. ст. 57-60 ЦПК України для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Так, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 30 липня 2012 року не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що в підтвердження виникнення правовідносин між сторонами на підставі укладеного кредитного договору №б/н від 30 липня 2012 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано копії документів, з яких: додаткова угода, Графік погашення заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Проте вказані документи, не містять жодного підпису відповідача, в тому числі і додаткова угода №1 від 30 липня 2012 року до договору про надання банківських послуг від 03 грудня 2008 року SAMDN7340 272628).

В ході перегляду оскаржуваного рішення, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року було зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати для огляду в судовому засіданні:

- оригінал договору №SAMDN7340 272628) про відкриття картрахунку й обслуговування платіжної картки від 03 грудня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2А,;

- додаткову угоду №1 до договору про надання банківських послуг від 03 грудня 2008 року SAMDN7340 272628), укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 30 липня 2012 року.

Після чого, з метою отримання вказаних документів для всебічного та повного розгляду вирішення даного спору, справа неодноразово відкладалась для надання можливості ПАТ КБ «ПриватБанк» виконати ухвалу суду апеляційної інстанції про витребування доказів. Вказана ухвала суду виконана не була та відповіді з цього приводу Банком надано не було.

Водночас в матеріалах справи містяться документи за результатами проведення службового розслідування за фактом втрати оригіналів вказаних вище документів з вини працівників Банку( а.с.70-74).

Відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. ст. 212, 213 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки наявні в матеріалах справи копії документів, якими позивач обґрунтовує виникнення у ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 90773,24 грн. за договором №б/н від 30 липня 2012 року, не дають правових підстав для ствердження, що такий договір укладався між сторонами та відповідачу було дійсно відкрито кредитну лінію, так як додаткова угода №1 до договору про надання банківських послуг від 03 грудня 2008 року SAMDN7340 272628), укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 30 липня 2012 року, не містить підпису боржника, надані розрахунки містять розбіжності в розмірах штрафу та пені встановлених самою угодою, а оригінали документів для встановлення факту виникнення правовідносин між сторонами, банком надано не було.

Тож, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 серпня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_3