Справа № 750/896/17
Провадження № 2/750/648/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря - Юрченко І.В.,

за участю відповідача, представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

19.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним в сумі 39342 грн. 17 коп. і судових витрат. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанняс кредитного договору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача та відповідач позовні вимоги не визнали, подали заяву про застосування строку позовної давності.

Заслухавши поясненя сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13).

Як вбачається із заяви про видачу кредиту, кредитна картка за договором була видана № 116650, термін дії якої 07/11.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 39342 грн. 17 коп., та складається з: 2854,67 грн. - заборгованості за кредитом, 31175,97 грн. - заборгованості за відсотками, 3200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 2111,53 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-6).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ;(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Таким чином,у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки термін дії картки, виданої за кредитним договором встановлений 07/11, тобто строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці, а отже строк погашення за вказаним кредитним договором встановлений до 31.07.2011 року. Датою внесення останнього платежу за кредитним договором є 26.10.2013 року, цей факт визнається відповідачем, а отже не підлягає доказуванню. Тобто строк позовної давності перервався та розпочався спочатку, позивач мав право звернутись із позовом до 27.10.2016 року, з даним позовом звернувся лише 19.01.2017 року (а.с.22)

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України, викладеною в постанові від 23.11.2016 року (справа № 308/16549/13-ц).

Згідно із пунктом 5.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що черговість та розмір погашення боргових зобовязань здійснюється в порядку, викладених в Памятці клієнта, що є невідємною частиною договору.

Судом витребовувалась памятка клієнта, що є невідємною частиною договору, однак на вимогу суду не була надана.

Суд не бере до уваги розрахунок, наданий банком (а.с. 6) в частині зазначення сплати 600 грн 11.06.2014 року відповідачем, оскільки цей факт заперечується відповідачем, суд вважає, що наданий банком розрахунок, без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу від 11.06.2014 року особисто ОСОБА_2 та визнання нею боргу, не є належним доказом, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій, а доведенню цей факт підлягає на підставі квитанцій та касових ордерів.

Обовязок щодо доказування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, покладається саме на позивача, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Також, суд вважає, що доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно того, що картка позивача неодноразово перевипускалась та останній раз строк дії картки продовжено до 30.04.2015 року не знайшли свого підтвердження, оскільки автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів та неустойки. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22жовтня 2014 року № 6-127цс14.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору не підлягає задоволенню, у звязку із пропуском позивачем позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: