Номер провадження: 22-ц/785/5638/17
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Дрішлюка А.І., суддів: Сєвєрової Є.С., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

02 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та заявою про забезпечення позову (а.с. 2-5).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено. А саме, накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 66-67).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі. Зокрема, суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 120 000 дол. США (в еквіваленті - 3019920,00 грн); 3% річних від простроченої суми в розмірі 9 040,00 дол. США (в еквіваленті - 227 500,00 грн) та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 53 188,00 дол. США (в еквіваленті - 1 338 529,00 грн), а всього грошові кошти в сумі 4 585 949,00 (чотири мільйона п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень. Окрім цього, було вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень (а.с. 77-80).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 про перегляд вказаного рішення, якою заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2016 року було скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с. 167-168).

24 травня 2017 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 178-181).

Так, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року були скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року (а.с. 202-203).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 30 травня 2017 року засобами кур'єрської доставки направив до суду апеляційну скаргу, яка була отримана судом першої інстанції 31 травня 2017 року. Так, апелянт зазначає, що не погоджується з оскаржуваною ухвалою. Зокрема, апелянт вказує на те, що відповідачем був пропущений строк на звернення до суду з заявою щодо скасування заходів забезпечення позову. Окрім цього, посилається на те, що з висновків суду першої інстанції не зрозуміло права яких осіб можуть бути порушені внаслідок вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Також, апелянт звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року є співмірними заявленим ОСОБА_2 вимогам щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 4 585 949,00 грн. Тому, апелянт просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року скасувати частково. У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову в частині скасування арешту на квартиру АДРЕСА_3 відмовити (а.с. 211-213).

Апелянт та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. Крім того, колегія суддів враховує, що апелянт, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї скарги, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд його скарги в Інтернеті - мережі на офіційній сторінці апеляційного суду Одеської області. Тому, слід визнати, що апелянт самостійно розпорядився своїми процесуальними правами, та не з'явився в судове засідання до апеляційного суду Одеської області.

Представники відповідача заперечували проти апеляційної скарги та просили оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що необхідно враховувати інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Такий висновок суду кореспондується з посиланнями сторони відповідача на обставини, які були підставами для скасування прийнятих заходів по забезпеченню позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та одночасно відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 66-67). Приймаючи вказане процесуальне рішення суд першої інстанції посилався лише на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с. 67).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі. Зокрема, суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 120 000 дол. США (в еквіваленті - 3019920,00 грн); 3% річних від простроченої суми в розмірі 9 040,00 дол. США (в еквіваленті - 227 500,00 грн) та проценти за користування грошовими коштами в розмірі 53 188,00 дол. США (в еквіваленті - 1 338 529,00 грн), а всього грошові кошти в сумі 4 585 949,00 (чотири мільйона п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень. Окрім цього, було вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень (а.с. 77-80).

Відповідачем було подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення в якому сторона посилалась на неналежне сповіщення про час та місце проведення судового засідання, на порушення судом умов проведення заочного розгляду справи, на надання підробленої розписки, на відсутність у позивача економічної можливості позичити гроші відповідачу. Оскільки сам позивач має значні боргові зобов'язання, а також є на систематичне надання суду підроблених документів (а.с. 96-100). До заяви було надано висновок експертного почеркознавчого дослідження в якому вказувалось про виконання підпису на розписці не відповідачкою, а іншою особою, з ретельним наслідуванням підпису відповідачки ОСОБА_5 (а.с. 104-113), а також рішення судів про стягнення з позивача грошових коштів на користь третіх осіб (а.с. 114-123), та зразок іншої розписки виконаної аналогічним чином від імені іншої особи (а.с. 126).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 про перегляд вказаного рішення, та скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2016 року. Справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с. 167-168).

24 травня 2017 року представником ОСОБА_3 було подано заяву про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 178-181). Зокрема, обґрунтовуючи подану заяву представник відповідача, серед іншого, зазначив, що позивачем було надано суду підроблену розписку, яка стала підставою для накладення арештів на нерухоме майно відповідача. Так, заявник зазначив, що підпис на розписці від 25 листопада 2012 року ОСОБА_3 не належить, оскільки після ознайомлення з матеріалами справи копію вказаної розписки було направлено на дослідження судовому експерту. Висновок судового експерта № 14490, складеного 10 березня 2017 року судовим експертом Київського експертно-дослідного центру - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом № 31-11 було приєднано на стадії перегляду заочного рішення, та з нього вбачається, підпис від імені ОСОБА_3, зображення якого міститься нижче зображення друкованого тексту в електрофотокопії Розписки від 25 листопада 2012 року від імені ОСОБА_3 про отримання в борг у ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 120 000 доларів США, - виконано не ОСОБА_3, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с. 104-107, 113). Також звертала увагу суду на те, що сторона позивача неодноразово надавала суду в інших справах підроблені документи. Крім того, представник відповідача вказав на неспівміріність позовних вимог та вартості майна, відносно якого було прийняті заходи забезпечення позову, а також те, що одна з квартир належить третій особі, до якої позовні вимоги не заявлялись (а.с. 178-182).

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таким чином, вирішення питання про скасування раніше прийнятих заходів по забезпеченню позову є правом суду, яким він скористався. При цьому, скасовуючи введені раніше заходи по забезпеченню доказів суд першої інстанції суд прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені (тобто, як відповідача, так і третіх осіб - не учасників провадження) (а.с. 202), що є цілком логічним з врахуванням наступного.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Так, за своєю правовою природою, забезпечення позову спрямовано на запобігання таких дій відповідача, які будуть спрямовані на приховання, знищення, продаж чи знецінення майна, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", викладених у п. 4 постанови № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року № 5).

Аналізуючи зазначені норми права та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ), з'ясовуючи обставини, викладені в позовній заяві, документи, додані до позовної заяви урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про забезпечення позову, не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Так, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - квартири загальною площею 72,3 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2124, виданий 29 листопада 2013 року (а.с. 182). Приймаючи вказане процесуальне рішення суд власної перевірки реєстрів нерухомості, прав на неї та обтяжень не здійснив. Справа була розглянута в заочному порядку (а.с. 76-80). Зустрічна позовна заява про визнання правочину недійсним від 24 травня 2017 року (а.с. 195-197), була подана представником відповідача в судовому засіданні та була прийнята судом під час судового засідання від 24 травня 2017 року, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 199-200). За наведених обставин, суд першої інстанції правомірно усунув допущені ним порушення прав сторони та третіх осіб, скасувавши заходи по забезпеченню позову, застосування яких було наслідком свідомих дій сторони позивача з використанням особливостей чинної процесуальної форми для отримання обстеження майна відповідача по первинному позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та, тим самим, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права колегія судів на підставі ст. 312 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307,312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова

Л.А. Гірняк

27.06.2017 року м. Одеса