Справа № < 133/3072/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2017 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулись в суд із позовом, який в ході судового розгляду уточнили та просили визначити порядок користування земельною ділянкою площею 1 483 кв. м, на якій розташований житловий будинок під номерами 59, що знаходиться в м. Козятині, по вул. Леніна між співвласниками житлового будинку - по першому варіанту висновку експерта земельно-технічної експертизи №ОС .215 від 30 грудня 2015 року. Виділити в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 905 кв.м. Виділити в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 578 кв.м.

В обгрунтування позову зазначили, що вони являються співвласниками житлового будинку №59, що знаходиться по вулиці Леніна в місті Козятині. Крім них, співвласником жилого будинку є ОСОБА_4, яка також являється суміжним землекористувачем. На початку 2013 року вони звернулись до Козятинської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 07 березня 2013 року за № 186 Козятинською міською радою Вінницької області, розглянувши їхню заяву, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 900 кв.м по вул. Леніна, 59, для оформлення права спільної часткової власності на земельну ділянку. Для встановлення меж земельної ділянки необхідно виготовлення технічної документації, яка передбачає погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками та землекористувачами. На виконання дозволу вони звернулись із заявою до Вінницької регіональної філії «Центру Державного земельного кадастру» з проханням виготовити технічну документацію із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0900 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель. При оформленні вказаної технічної документації виникла необхідність в підписанні суміжними землекористувачами акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Відповідачка по справі ОСОБА_4 безпідставно відмовилась від підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Причин відмови вона не пояснила. Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки підписаний всіма суміжними землекористувачами, крім відповідачки. Без визначення меж та розміру земельної ділянки, на якій розташовані їхні частки будинку, якою вони фактично мають право користуватись з метою обслуговування свого житла, вони не можуть, у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України реалізувати своє право на безоплатну приватизацію землі, яка знаходиться під частиною їхнього будинку та яка необхідна їм для обслуговування будинку. Крім того, вони з відповідачкою не можуть дійти згоди з приводу встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою.Крім того вони з відповідачкою не можуть дійти згоди з приводу встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою. Таким чином, у відповідності до ч.4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Тобто, вони як співвласники житлового будинку, мають право на виділення їм в користування тієї частини земельної ділянки, яка є пропорційною їхнім часткам в житловому будинку.

Представник позивачів - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила уточнені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала при цьому пояснила, що відповідно до договору дарування від 29 травня 2007 року вона являється власником 39/100 частини будинку во вул.Леніна в м.Козятині. Частину даного будинку їй подарував ОСОБА_6 Порядок користування спірною земельною ділянкою був встановлений ще між ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ( правонаступником якого ОСОБА_2) та ОСОБА_9 відповідно до рішення народного суду Козятинського району Вінницької області від 28 листопада 1989 року. При цьому за ОСОБА_10 було виділено в користування 585 кв.м що складає 39/100, решту земельної ділянки було виділено в користування ОСОБА_9 та ОСОБА_11 З того часу всі сторони виконували встановлений порядок користування спірною земельною ділянкою, нічиї права не були порушені. Тому вона не бачить необхідності встановлювати знову порядок користування земельною ділянкою, тому просила в позові відмовити.

В наступні судові засідання відповідачка та її представник до суду не з"явились.

Представник відповідачки ОСОБА_12 до суду надала заперечення в якому зазначила, в якому зазначила, що рішенням народного суду Козятинського району Вінницької області від 28.11.1989 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_11 до ОСОБА_14 про визначення порядку користування загальною ділянкою та зустрічною позовною заявою ОСОБА_11 до ОСОБА_13 і ОСОБА_14 про визначення порядку користування загальним подвір'ям уже визначено порядок користування даною земельною ділянкою, що є обов'язковим для нових співвласників даного житлового будинку, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Порядок користування спірною земельною ділянкою був встановлений ще в 1989 році, при вирішені його була встановлена обставина, що згідно додаткової експертизи від 13.07.1989 року, інших варіантів розподілу загальної земельної ділянки немає, а тому в силу ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із рішення суду за 1989 рік, встановлений порядок користування загальною земельною ділянкою, при цьому вказано площа окремо під будинком, під будівництвом та садом. Наразі позивачі, виходячи із змісту позовної заяви, вказують про те, шо не можуть реалізувати своє право на приватизацію землі. Даний порядок визначений рішенням суду за 1989 рік, цілком узгоджується із положенням ст. 121 ЗК України, стосовно того, шо в разі отримання безоплатно у власність земельної ділянки, законом визначено розміри які передаються у власність за їх цільовим призначенням. Зокрема для обслуговування та будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд в містах, особи мають право отримати земельну ділянку в розмірі не більше 0.10 га.

Тому для обслуговування та будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд співвласниками якого є сторони по справі має місце розмір земельної ділянки 0.10 га. А решта за своєю площею земельна ділянка, якою користуються сторони має інше цільове призначення, разом з тим під час отримання у власність безоплатно земельні ділянки, сторони мають отримати відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування про передачу окремо у власність як для будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд так і ведення огородництва чи садівництва, в залежності до якої категорії земель відносять дані земельні ділянки.

Що стосується позовних вимог, про виділення в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 905 кв.м.. та виділення в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 578 кв.м., вважає дані позовні вимоги є безпідставними, оскільки сторона позивачів має намір на рівні рішення суду закріпити право сторін лише на окремі площі земельної ділянки.

Крім того розпорядником земель державної або комунальної власності є відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування., тому судове рішення не може заміняти Акт правової дії. який приймає відповідна сесія органу місцевого самоврядування у формі рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації та ін.. (ст. 1 18 ЗК України).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 13 грудня 1977 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_14 (нині Ковальчук )ОСОБА_15 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під номером №59 по вул..Леніна в м.Козятині Вінницької області. ( а.с.8-9 ).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1999року спадкоємцем 31/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під номером №59 по вул..Леніна в м.Козятині Вінницької області після померлого ОСОБА_11 стала ОСОБА_2 ( а.с.11 ).

Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 11.03.2003 р. на будинок №59 по вул. Леніна в м. Козятині частка ОСОБА_2 у праві 'спільної часткової власності на даний будинок становить 31/100 , частка ОСОБА_14 -3/10, частка ОСОБА_10 -39/100.

ОСОБА_10 помер 12 грудня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.41 ).

Правонаступником ОСОБА_10 є ОСОБА_6,який отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 39/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель під номером №59 по вул..Леніна в м.Козятині Вінницької області та який відповідно до Договору дарування від 29 травня 2007 року , посвідченого ОСОБА_16, приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу, передав безоплатно у власність, а ОСОБА_4 прийняла в дарунок 39/100 частину належну Дарувальнику на праві власності жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого в місті Козятин, Вінницької області по вулиці Леніна під номером 59. ( а.с.49-50 ).

Таким чином на сьогодні ОСОБА_4 є власником 39/100 частини будинку №59 по вул. Леніна ( нині вул.ОСОБА_17) у м. Козятині.

Рішенням народного суду Козятинського району Вінницької області від 28 листопада 1989 p., залишеного без змін ухвалою Вінницького обласного суду від 26 грудня 1989 p., в цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 (правонаступником якого є ОСОБА_2 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 1999 p.), та ОСОБА_14 про визначення порядку користування загальною земельною ділянкою та зустрічною позовною заявою ОСОБА_11 до ОСОБА_10 і ОСОБА_14 про визначення порядку користування загальним двором , визначено порядок користування загальною земельною ділянкою, розташованою в м. Козятині по вул. Леніна,59, між співвласниками ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_14.

При цьому за ОСОБА_10 залишено в користування: під двір 193 м.кв., що складає 13/100, під сараєм 292 м.кв., що складає 19/100, під будівлю 100 м.кв., що складає 7/100, а всього 585 м.кв., що складає 39/100.

За ОСОБА_14 і ОСОБА_11, визначено загальний порядок користування двором 338 м.кв. спільно, а також Камінській Наталії Миколаївні виділити сад площею 185 кв.м., що складає 3/10, Цимбалюку Миколі Івановичу виділити сад площею 189 кв.м., що складає 31/100, встановив їм порядок користування виходом з лівої сторони. А за ОСОБА_10 визначено порядок користування загальним двором з правої сторони.

З дня набрання законної сили зазначеного рішення народного суду Козятинського району Вінницької області всі його сторони виконували встановлений порядок користування земельною ділянкою і цей порядок не ущемляв і не ущемляє законні права когось із співвласників будинку.

Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України.

Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно роз'яснення, викладеного у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку і спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначені угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про" порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно- будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його їx) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності в спільну часткову чи на час виникнення останньої. «

За правилом частини другої статті 120 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент набуття ОСОБА_4 права власності на 31/100 частини спірного будинку, вважалося, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічну норму містила і стаття 30 ЗК України в редакції 1990 року.

Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи( частина п'ята статті 319 ЦК України).

Крім того слід зазначити, що Земельним кодексом України врегульовано питання приватизації громадянами України земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку цілого, а не його частини. Можливість визначення в натурі та приватизації земельної ділянки під частиною будинку чинним законодавством не передбачено. У випадку виникнення спільної часткової власності на один житловий будинок виникає й спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій він розміщений .

Стосовно решти земельної ділянки (понаднормової ) вона може бути поділена в натурі між співвласниками будинку, та кожен із них може приватизувати ці земельні ділянки, але за іншим цільовим призначенням.

За можливості поділу будинку в натурі з виділенням кожної частини в окреме домоволодіння ( присвоєння окремої адреси та реєстрація як окремого домоволодіння ) тоді можливий і поділ земельної ділянки з виділенням її частини в окрему земельну ділянку.

Як вбачається вище із рішення Козятинського народного суду від 28 листопада 1989 року, був встановлений порядок користування спірною загальною земельною ділянкою, при цьому вказано площа окремо під будинком, під будівництвом та садом на підставі висновку експерта. Інших варіантів не було встановлено.

Відповідно до ч.3 ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи із змісту позовної заяви, позивачі вказують про те, шо не можуть реалізувати своє право на приватизацію землі. Проте порядок користування спірною земельною ділянкою, який визначений рішенням Козятинського народного суду Вінницької області від 28 листопада 1989 року, цілком узгоджується із положенням ст. 121 ЗК України, стосовно того, що в разі отримання безоплатно у власність земельної ділянки, законом визначено розміри які передаються у власність за їх цільовим призначенням. Зокрема для обслуговування та будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд в містах, особи мають право отримати земельну ділянку в розмірі не більше 0.10 га.

Тому для обслуговування та будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд співвласниками якого є сторони по справі має місце розмір земельної ділянки 0.10 га. А решта за своєю площею земельна ділянка, якою користуються сторони має інше цільове призначення. Разом з тим під час отримання у власність безоплатно земельні ділянки, сторони мають отримати відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування про передачу окремо у власність як для будівництва жилого будинку господарських будівель і споруд так і ведення огородництва чи садівництва, в залежності до якої категорії земель відносять дані земельні ділянки.

В судовому засіданні було досліджено наданий як доказ стороною позивачів дозвіл за №186 від 07.03.2013 року, за підписом голови міської ради, наданий Козятинською міською радою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 900 кв.м. повулиці Леніна 59 для оформлення права спільної часткової власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Проте даний дозвіл суперечить положенням ст, 121 ЗК України і не може бути взятий судом до уваги.

Що стосується позовних вимог, про виділення в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 905 кв.м.. та виділення в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 578 кв.м., за зазначеною вище адресою, то суд вважає дані позовні вимоги є безпідставними, оскільки розпорядником земель державної або комунальної власності є відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування., тому судове рішення не може заміняти акт правової дії, який приймає відповідна сесія органу місцевого самоврядування у формі рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації та ін.. (ст. 1 18 ЗК України). Ставлячи такі вимоги позивачі мають намір на рівні рішення суду закріпити право сторін лише на окремі площі земельної ділянки, що суперечить ЗК України (ст.. 121 ).

Таким чином з огляду на викладене суд вважає, що позивачі обрали не вірний спосіб захисту, ними

не доведено порушення їх права, з тих підстав, що вони не можуть приватизувати частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, що належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. , а тому в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст..10, 57-61,208-209, 212-215 ЦПК України, ст.. ст.120,121 ЗК України, ст..ст.16, 356, ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовити в позові про визначення порядку користування земельною ділянкою в м.Козятині по вул.Леніна 59 та в виділені в користування ОСОБА_18 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 905 кв.м та ОСОБА_19 земельну ділянку площею 578 кв.м.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення, а особами, які не були присутніми при проголошені рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

суддя підпис ОСОБА_20

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

23.06.2017