25.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/1725/17
№ 205/1725/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування товарної вартості пошкодженого автомобіля, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22 березня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування товарної вартості пошкодженого автомобіля. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року відповідача визнано винною в скоєнні ДТП, внаслідок якого було пошкоджено належний позивачу автомобіль Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1. Страховиком АТ «СК «АХА Страхування»» позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 47831,36 грн. Відповідно до звіту втрата товарної вартості транспортного засобу становить 11802,42 грн. Зазначені збитки страховиком не відшкодовано.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь11802,42 грн. На відшкодування товарної вартості транспортного засобу Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. У заяві від 23 травня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 25 травня 2017 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 06 березня 2014 року о 13-00 годині ОСОБА_4, знаходячись у м. Дніпропетровську, рухаючись по вул. Щорса на перехресті з вул. Херсонською, повертаючи ліворуч не надала дорогу та скоїла зіткнення з автомобілем Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 (а.с. 13-15).

Власником автомобіля Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1, є позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 615350, виданого Центр. ДАІ 1203 ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 12).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 14-15).

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з чим, вина ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 06 березня 2014 року, внаслідок чого заподіяна шкода позивачу, як власнику автомобіля Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1, доведена в силу вищевказаної норми.

АТ «СК «АХА Страхування»» 27 березня 2014 року виплатило позивачу страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1, в розмірі 47831,66 грн. (а.с. 25).

В той же час, відповідно до звіту № 17/03-14 по визначенню втрати товарної вартості транспортного засобу, складеного 17 березня 2014 року субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6, розмір втрати товарної вартості автомобілю Тойота Кемрі, д/н НОМЕР_1, складає 11802,42 грн. (а.с. 16-17).

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов'язана у тому числі й із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця.

Згідно абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 04.06.2014 р. № 6-49цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції вважає, що із ОСОБА_2 на користь позивача належить до стягнення сума втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу у розмірі 11802,42 грн.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 2), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28-29, 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 15-16, 22, 988, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 10-11, 59-61, 79, 88, 174, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 218, 3607 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування товарної вартості пошкодженого автомобіля задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_3, суму втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу у розмірі 11802,42 грн. (одинадцять тисяч вісімсот дві гривні сорок дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова