Провадження 2/522/4157/17
14 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Шенцевої О.П.
за участю секретаря Соболевій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАКТИКА.ПРО» про стягнення боргу за договором, -
До Приморського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАКТИКА.ПРО» про стягнення з ТОВ «ПРАКТИКА.ПРО» суми боргу за Договором №16/09 від 16.09.2014 р. у розмірі 266 584 гривень 50 копійок.В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив наступне.
16 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРАКТИКА.ПРО» було укладено договір №16/09 про надання послуг по створенню презентаційного відеоролика. За даним договором ТОВ «ПРАКТИКА.ПРО» зобовязалось виготовити відеоролик для подальшого його розміщення на телебаченні та в мережі Інтернет хронометражем 40 секунд, а також скорочені версії цього ролику тривалістю 30, 20, 15 секунд російською та англійською мовами, однак відповідач своїх зобовязань не виконав.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив.
Позивач про судовий розгляд без фіксації судового процесу не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку ст.ст. 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практика.Про» було укладено договір №16/09 про надання послуг по створенню презентаційного відеоролика.
За даним договором ТОВ «Практика.Про» зобовязалось виготовити відеоролик для подальшого його розміщення на телебаченні та в мережі Інтернет хронометражем 40 секунд, а також скорочені версії цього ролику тривалістю 30, 20, 15 секунд російською та англійською мовами.
Пункт 4.1. Договору №16/09 від 16.09.2014 р., закріплює, що вартість робіт по виготовленню відеоролику складає: 15 000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США.
Пункт 4.2. Договору №16/09 від 16.09.2014 р. передбачає, що порядок платежів складається з наступних етапів: передоплата у розмірі 10 500 (десять тисяч пятсот) доларів США та залишок грошових коштів у розмірі 4 500 (чотири тисячі пятсот) доларів США після виконання роботи, на підставі підписання акту виконаних робіт.
Протягом трьох днів після підписання Договору №16/09 від 16.09.2014 р. Позивач здійснив оплату за надання послуг, а саме перевів на картковий рахунок ОСОБА_2 засновника ТОВ «ПРАКТИКА.ПРО» грошову суму у розмірі 10 500 (десять тисяч пятсот) доларів США.
Пункт 1.3. Договору 16/09 від 16 вересня 2014 року передбачає, що Виконавець після затвердження сценарію та внесення Замовником передоплати (авансового платежу) виготовляє відеоролик на носіях, що передбачені Договором та у строки, зазначені в додатках до Договору.
Після отримання грошових коштів Відповідачем було надано ескізи розробленого сюжету та розкадровку до нього, які були затверджені Позивачем.
Сторони активно обговорювали деталі зйомки ролику, а саме обирали моделей та костюми для них, редагували тексти. Деталі та умови зйомок відеоролику обговорювались у листах за допомогою електронної пошти.
В одному з таких електронних листів Відповідач надіслав Позивачу презентацію з розкадровкою майбутнього ролику. У даній презентації було закріплено, що строк на виконання робіт по зйомці та монтажу відеоролику становить 45 днів з моменту отримання даної презентації.
У пункті 1.6 Договору №16/09 від 16.09.2014 р. закріплено, що етапи створення відеоролику вказані в Додатках до даного Договору.
Додаток до Договору це доповнення до основного документу, договору, продукту, послуги. Додаток може означати невеликі нотатки, дописки, доповнення до нього входить все те, що не ввійшло в основний текст. Одним із таких додатків до Договору № 16/09 є вищезазначена презентація, створена у форматі Power Point.
Судом встановлено, що станом на 14.06.2017 р. Відповідач обовязків за Договором №16/09 від 16.09.2014 р. не виконав, відеоролик не виготовив, чим порушив права Позивача.
18.04.2017 р. представником позивача було отримано висновок експертного дослідження №250 телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів за заявою ОСОБА_3, який підтверджує, що електронна пошта, з якої Відповідач листувався з Позивачем належить ТОВ «ПРАКТИКА.ПРО». У вищевказаному висновку вказано, що спеціаліст, використовуючи WHOIS сервіс, отримав реєстраційні дані веб-ресурсу www.practika.pro та виявлено: доменне імя веб-сайту співпадає з назвою юридичної особи відповідача, особою, що реєструвала зазначений веб-сайт є ОСОБА_2, який відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, громадських формувань та фізичних осіб підприємців є засновником юридичної особи ТОВ «ПРАКТИКА.ПРО».
Також встановлено, що 28 березня 2016 року Позивач направив на адресу ТОВ «Практика.Про» лист з вимогою надати готовий відеоролик протягом місяця з дня отримання листа або повернути сплачені грошові кошти, проте вимоги виконані не були.
У Законі України «Про поштовий зв'язок» закріплено, що послуги поштового зв'язку - це продукт діяльності оператора поштового зв'язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.
Повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.
За допомогою програми Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» можна відстежити місцезнаходження поштового відправлення. Відповідно до даних вищезазначеної програми під час доставки лист Відповідачу вручено не було, а після закінчення встановленого терміну зберігання у відділенні поштового звязку його було повернуто за адресою відправника.
Згідно ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні, про те в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК якщо у зобовязані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За розясненнями Верховного Суду України , що містяться в листі від 01.07.2014 року, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті за зобовязаннями, вираженими в іноземній валюті, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівною на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійсненні платежу.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статі 598 ЦК зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним
Стаття 906 Цивільного кодексу України закріплює, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 2 ст. 533 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший її порядок не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
На момент підписання Договору за курсом Національного банку України 10 500 доларів США дорівнювало 133 563 (сто тридцять три тисячі пятсот шістдесят три) гривень. На день підготування позовної заяви за курсом Національного Банку України 100 доларів дорівнює 25,389 гривень, у звязку з чимсума боргу на теперішній час складає 266 584, 50 гривень.
Пунктом 8.2 Договору № 16/09 від 16 вересня 2014 року закріплено, що у випадку, якщо Сторони не дійдуть згоди, спірні питання підлягають врегулюванню в судовому порядку в арбітражному (господарському) суді за місцезнаходженням позивача та у відповідності до законодавства України.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 524, 526, 533,536, 903 Цивільного кодексу України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України.
Суддя: