Справа 206/1926/17
Провадження 2/206/708/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2017 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником домоволодіння № 45 по вул. Лебединій у м. Дніпро. В зазначеному житловому будинку разом з ним зареєстровані: його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2, 04.06.1963р.н. Після одруження, з 2004 року відповідач у домоволодінні № 45 по вул. Лебединій не проживає, вибув зі своєю дружиною проживати окремо. В подальшому відповідач придбав квартиру за адресою:м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності і по цей час. На даний час відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Таким чином, з 2004 року, відповідач у спірному домоволодінні не проживає, будь-якого його майна у будинку не має. За весь час, який відповідач не поживає в його будинку, тобто понад 12 років, він участі в утриманні будинку, сплаті комунальних послуг не приймає. Будь-яких перешкод у користуванні будинком та проживанні у ньому йому не створює. Однак, на його прохання знятись з реєстраційного обліку відповідач погоджується, але реальних дій не вчиняє. Таким чином, відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Він є людиною похилого віку, має скрутне матеріальне становище, тому йому вкрай тяжко сплачувати комунальні послуги за особу, яка зареєстрована в будинку, але : фактично не проживає в ньому.

На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловими приміщеннями у будинку № 45 по вул. Лебединій у м. Дніпро, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою та судові витрати зі сплати судового збору (а.с.3-4).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Зазначив, що його син не проживає в будинку понад 12 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Зазначив, що не проживає за адресою позивача.

Третя особа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.,

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння № 45 по вул. Лебединій у м. Дніпро, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 05.08.1980 року, виданого виконкомом Самарської районної Ради народних депутатів з відміткою про державну реєстрацію (а.с.5).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області та домової книги відповідач ОСОБА_2 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.6-9, 23).

В житловому будинку № 45 по вул. Лебедина зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_2 (син), що підтверджується довідкою № 1469 від 29.03.17р., виданою Департаментом адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.10).

Як вбачається з акту від 29 березня 2017 року підписаного сусідами позивача та завіреного квартальним комітетом № 11 відповідач ОСОБА_2 в будинку № 45 по вул. Лебединій в м. Дніпро не проживає з 2004 року (а.с.11-12).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2008 року, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.13-16).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного:

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Лебедина, буд. 45, наділений правом володіння, користування та розпорядження ним.

У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 в будинку № 45, по вул. Лебедина в м. Дніпро не мешкає з 2004 року, тобто понад дванадцять років, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про його тимчасову відсутність не встановлено, а отже він не проживає у будинку без поважних причин.

Беручи до уваги викладене та визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачав будинку носить формальний характер, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 174, 208, 209, 212 215, 218, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 45 по вул. Лебедина у м. Дніпро.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін.) з реєстраційного обліку в будинку №45 по вул. Лебедина у м. Дніпро.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ін.) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ін.) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков