УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 05 грудня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Седбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних та терміном повернення до 05 грудня 2034 року, а 05 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалась відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором від 05 грудня 2007 року.

05 травня 2012 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якої ПАТ АКБ «ТАС-Комерцбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі й за кредитним договором, укладеним із відповідачем.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 09 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 2 021 081 грн 13 коп., із яких: тіло кредиту - 1 681 172 грн 37 коп., відсотки -254 361 грн 14 коп., пеня - 80 547 грн 74 коп., 3 % від простроченої заборгованості за тілом та процентах - 1 445 грн 68 коп. та 3 554 грн 20 коп. відповідно, з них прострочена заборгованість станом на 09 липня 2015 року за тілом кредиту - 95 030 грн 94 коп., за відсотками - 233 533 грн 01 коп., банк просив задовольнити позов.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту від 05 грудня 2007 року в сумі 2 373 386 грн 72 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 2 057 141 грн 60 коп., заборгованості за відсотками - 311 245 грн 24 коп., 3 % річних від простроченого тіла кредиту - 1 445 грн 68 коп., 3 % річних від прострочених процентів - 3 554 грн 20 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення апеляційного суду Донецької області від 16 березня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада

2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість за договором кредиту № 0403/1207/71-089 від 05 грудня 2007 року в сумі -

1 940 533 грн 39 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із відсутності доказів повідомлення відповідача про перехід до позивача права вимоги за кредитним договором, як передбачено ст. 517 ЦК України, що унеможливлює визнання останнього таким, що має право витребування від відповідача коштів за кредитним договором.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви скасування попереднього рішення апеляційного суду, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, та виходив з того, що відповідач своєчасно сплачував кредит первісному кредитору і після передачі прав вимоги позивачу протягом майже двох років своєчасно сплачував кредит новому кредитору, проте з 01 травня 2014 року припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню без урахування пені відповідно до вимог ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

О.В. Попович