Справа № 640/9202/17
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Сенаторов В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Управління Служби Безпеки України в Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті проведення АТО в селищі міського типу Станично-Луганське, Луганської області, -

ВСТАНОВИВ :

16.06.2017 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів суму спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 60000 грн.

Однак, позовна заява повинна бути залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 119, 120 ЦПК України.

По-перше, позивач вказала, що звертається до суду із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті проведення АТО, однак ставить питання про стягнення з відповідачів лише матеріальної шкоди у розмірі 60000 грн.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно уточнити свої позовні вимоги стосовно вимоги відшкодування матеріальної шкоди.

По-друге, позивачем вказано, що стосовно факту руйнування будинку вона зверталася із заявою до Слідчого управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури України, що нічим не обгрунтовано. Відсутні також пояснення стосовно результатів такого звернення та чи встановлені винні у заподіянні шкоди особи.

По-третє, у проханні до суду не вказано позовні вимоги до відповідачів: Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України, Державної казначейської служби України та чим вони обґрунтовуються, в чому вина кожного з них за заподіяння шкоди відповідно до їх компетенції та з чого складається сума матеріальної шкоди у сумі 60000 грн.

Крім того, у якості відповідача позивач зазначає Управління Служби Безпеки України в Харківській області, що є по суті підставою звернення за підсудністю саме до Київського районного суду м. Харкова, однак підстав звернення саме до вказаного управління СБУ у Харківській області позивачем не наведено, як і не наведено обґрунтовань вини управління за заподіяння позивачу шкоди.

Крім цього, позивач просить звільнити її від сплати судового збору.

Згідно з п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року „Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач на підтвердження свого майнового стану не надав жодних доказів, та як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на положення п. 13 ст. 2 ЗУ "Про судовий збір", згідно якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Однак, положення вказаного пункту не розповсюджується на спірні правовідносини. Позивачем не було надано суду доказів щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконним рішення, дій чи бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду - за яких вона зазнала шкоди.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000 грн.)

Враховуючи вимогу майнового характеру позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6000 грн. (60000 х 0,01 = 6000 грн.)

Для підтвердження сплати судового збору позивачу необхідно надати оригінали квитанцій.

Крім того, позивачу слід усунути вказані недоліки, уточнити позовні вимоги, виготовити нову уточнену позовну заяву разом з її копіями та копіями документів, що подаються до нею по кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року... Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України) є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно зі ст. 121 ч.1 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Управління Служби Безпеки України в Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті проведення АТО в селищі міського типу Станично-Луганське, Луганської області залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання позивачем копії ухвали, роз'яснивши, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений судом строк позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -