Справа № 459/2816/16 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1815/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ВВДФССНВВПЗ України у м.Червонограді Львівської області ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Червонограді на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Червонограді Львівської області про перерахунок страхових виплат, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2016 року позов задоволено частково. Зобов`язано відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 заробітку у звязку з втратою працездатності виходячи з середнього заробітку за період: з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року, включно, з 16 травня 2016 року. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржило Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Червонограді.

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Вважають рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначають, що оскільки страховий випадок настав у березні 2016 року, відповідно місяцю настання страхового відшкодування передує лютий 2016 року, отже саме з лютого 2016 року починається розрахунковий період, за який обчислюється середня заробітна плата, а якщо брати до уваги 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, то таким розрахунковим періодом у позивача є березень 2015 року лютий 2016 року. Вказують на те, що судом невірно встановлено розрахунковий період для перерахунку та виплати заробітку позивачу у звязку з втратою працездатності, виходячи з середньомісячного заробітку з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача та його представника в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, посилаючись, зокрема, на п.1.7 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат (затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27.04.2007 року), пункти 10, 11, 12, 13, 14, 15 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" , Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 N 1266 (1266-2001-п) (із змінами), ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» 1105-XIV (в редакції Закону № 77-VIII від 28.12.2014), абзацу 1 пункту 11 та пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 439) «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», п.п. 3, 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317) та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що: як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_3 серії БТ-ІІ №1058770 від 20.11.1978 року, крім іншого, останній 30.05.2005 року прийнятий на роботу на «Шахту «Степова» ДП «Львіввугілля», 19.01.2010 року переведений підземним електрослюсарем пятого розряду з повним робочим днем на підземних роботах та 31.03.2016 року, на підставі наказу №105 від 04.04.2016 року, звільнений за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України, вихід на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку згідно колдоговору. Згідно довідки Міністерства охорони здоровя про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №252695 від 19.05.2016 року, ОСОБА_5 безтерміново встановлено втрату працездатності у 40%. Довідкою ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» №4/1334 від 26.08.2016 року, ОСОБА_3 таб. №1536 підземний електрослюсар дільниці газового захисту і контролю, згідно табеля обліку використання робочого часу підземних працівників шахти «Степова» працював 31 березня 2016 року повний робочий день в першу зміну, а саме з 8:00 год. до 14:00 год. Довідкою того ж підприємства №7-4/1491 від 26.09.2016 року, ОСОБА_6 за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року було нараховано заробітну плату у сумі 98223,69 грн. Згідно відповіді Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області №21-06-х від 21.09.2016 року на заяву ОСОБА_3К від 13.09.2016 року, останньому визначено розрахунковий період страхових виплат за період часу з березня 2015 року по лютий 2016 року, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат становить 7445,32 грн. згідно довідки про заробітну плату виданої ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» №7-4/829 від 20.05.2016 року. Актом огляду МСЕК від 19.05.2016 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності. Щомісячну страхову виплату йому призначено з 16.05.2016 року, відповідно до п.8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи, становить 7445,32х40%=2978,13 грн. Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) форми П-3, Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» ОСОБА_5 остаточно встановлено діагноз 29.03.2016 року та, реєстраційний номер повідомлення №183 від 29.03.2016 року та датою відправлення даного повідомлення є 01.04.2016 року. Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання затвердженого начальником Головного управління Держсанепідслужби у Львівській області ОСОБА_7 від 20 квітня 2016 року, встановлено професійне захворювання у позивача, а саме: хронічна радикулопатія L5, S1 переважно праворуч в стадії неповної ремісії з прмірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст. фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги те, що ступінь втрати професійної працездатності позивачу встановлено 19.05.2016 року, в квітні 2016 року той не працював, суд вважає неправомірним не включення відповідачем до середнього заробітку для розрахунку виплаченого заробітку у зв`язку з втратою працездатності, заробіток позивача за березень 2016 року.

Колегія судді вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують

Як вбачається із матеріалів справи, вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспоювалось та не спростовано, позивач ОСОБА_3 має право на отримання страхових виплат, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у звязку із страховим випадком, що мав з ним місце, а саме професійним захворюванням, що спричинило втрату працездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону одним із видів соціального страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності.

Аналогічно за змістом цієї ж статті Закону страховим випадком є, зокрема, професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму.

Зважаючи на вказане слід вважати, що законом регулюються, зокрема, і відносини страхування особи від професійного захворювання, що спричинило втрату працездатності.

Відповідно слід вважати, що право на страхові виплати (страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності) у особи виникає у випадку не просто встановлення професійного захворювання, а лише такого, що спричинило втрату працездатності та право на отримання потерпілим, зокрема, і щомісячної страхової виплати виникає з часу (дня) встановлення йому відповідним органом МСЕК втрати професійної працездатності.

Вказане вбачається із змісту ст.ст. 1, 3, 16, 36, 38, 42, 43Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.09.2001 року №1266, п.п. 11-14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Як вбачається із матеріалів справи позивачу страхові виплати призначено з 16.05.2016 року (дня коли йому первинно МСЕК встановлено втрату 40 % втрати професійної працездатності) (довідка МСЕК Серія 10 ААА № 252695 від 19.05.2016 року а.с. 1, лист відповідача від 21.09.2016 року №21-06-1/Х а.с. 7).

При цьому, згідно матеріалів справи та пояснень представника відповідача, для розрахунку суми необхідної щомісячної виплати до уваги взято заробітну плату за період його роботи за період з березня 2015 року по лютий 2016 року (зокрема довідка з останнього місця роботи позивача про його заробітну плату за вказаний період а.с. 40).

Позивач, вважає, що йому помилково взято до уваги дані за такий період роботи. На його думку, відповідач зобовязаний був взяти до уваги період квітень 2015 року березень 2016 року, оскільки при здійсненні розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.09.2001 року №1266, при здійсненні розрахунку береться до уваги річний період із повно відпрацьованими місяцями до його звільнення, а оскільки останнім днем його роботи є 31.03.2016 року, тобто цей місяць слід вважати відпрацьованим ним повністю і такий повинен братись до уваги при здійсненні розрахунку.

Відповідач же, натомість тлумачачи вказаний нормативно правовий акт, зокрема, його п. 11 абз. 1 вважає, що останній місяць роботи позивача, незважаючи на його повне відпрацювання до уваги братись не може, оскільки страховий випадок з позивачем слід вважати мав місце 29.03.2016 року, коли було виявлено його професійне захворювання, а тому береться місяць, що передував цьому.

Відповідно до абз. 1 п. 11 Порядку, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Із матеріалів справи, зокрема, трудової книжки позивача а.с. 8-11 та довідки ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» а.с. 4, вбачається, що позивач звільнений з роботи наказом від 4.04.2016 року з 31.03.2016 року, при цьому 31.03.2016 року позивачем відпрацьовано повний робочий день.

Зважаючи на вказані вище норми закону, слід вважати, що у випадку позивача визначальне значення для здійснення виплат має не встановлення професійного захворювання, а встановлення втрати у звязку із таким працездатності, що слід вважати днем настання страхового випадку, від настання якого і здійснюється державне страхування, що регулюється нормами згаданого закону, відповідно днем настання страхового випадку (його виявлення) слід вважати встановлення саме втрати професійної працездатності, оскільки, як було вказано, саме встановлення факту професійного захворювання у потерпілого без встановлення втрати професійної працездатності правового значення для позивача не має.

Встановлення діагнозу позивачу, що стосується професійного захворювання 29.03.2016 року не слід вважати часом настання страхового випадку, оскільки професійне захворювання, як вбачається із акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.04.2016 року а.с. 42-43 виникало протягом тривалого періоду роботи позивача в умовах шкідливих умов праці, а не виникло одномоментно 29.03.2016 року. Вказаний день слід вважати лише днем його виявлення.

А крім цього, слід вважати, що професійне захворювання, що спричинило саме втрату професійної працездатності є часом виявлення (встановлення, настання) страхового випадку, що має значення для здійснення нарахувань щомісячної страхової виплати, тому і доводи позивача слід вважати обґрунтованими, як і позовні вимоги, що частково були задоволені судом першої інстанції у частково змінений спосіб, що не впливає і на розподіл судових витрат, про що вказував відповідач у апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане слід вважати доводи апеляційної скарги необґрунтованими та таку слід відхилити, рішення ж суду слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону, на які вірно посилався суд першої інстанції.

Також, вказані висновки слід вважати відповідають по своїй суті правовим позиціям висловленим у постановах Верховного Суду України у справах №6-8цс14 від 9.04.2014 року; №6-92цс11 від 23.01.2012 року; №6-95цс11 від 20.02.2012 року; №6-80цс11.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Червонограді відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_8