АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7397/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченка М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва про визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними та відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Дарницького районного суду м. Києва про визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними та відшкодування шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва про визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними та відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протиправним діям відповідача - Дарницького районного суду м. Києва, при цьому висновок суду про те, що дії судді можуть бути оскарженими лише в порядку, визначеному процесуальним законом, є невірним. Так, згідно ЦПК України в процесуальному порядку можуть бути оскаржені лише рішення судді, а от дії/бездіяльність підлягає оскарженню згідно інших законодавчих актів.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК).

Із змісту позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що вимоги позивача звернені до Дарницького районного суду м. Києва, а їх суть полягає у тому, щоб визнати дії та бездіяльності посадових осіб Дарницького районного суду м. Києва незаконними щодо розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ДП «Київський державний завод «Буревісник» про вчинення дій та відшкодування збитків,які полягають у порушенні процесуальних строків розгляду цивільної справи; порушенні процесуальних строків розгляду заяв сторони судового процесу та відсутності належного реагування на них; порушенні процесуальних строків надання процесуальних документів по справі; відсутності контролю з боку керівника суду за діями суддів керованого ним суду в частині дотримання положень процесуального закону; вчиненні перешкод у доступі до законного справедливого суду заявнику. Просив також зобов'язати Дарницький районний суд м. Києва терміново скласти та надати повний текст рішення від 18 жовтня 2016 року та стягнути з Дарницького районного суду м. Києва на його користь моральну шкоду. Шкода обґрунтована протизаконними діями Дарницького районного суду м. Києва, які полягають у паплюженні його посадовцями судової влади, вчинення йому перепон в доступі до законного та справедливого суду.

Тобто, матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої він просить ухвалити рішення зводиться до встановлення наявності порушень закону, допущених Дарницьким районним судом м. Києва, в особі судді Даниленка В.В., при здійсненні судочинства в порядку ЦПК України.

Спір вирішено по суті, з ухваленням рішення Деснянським районним судом м. Києва від 25 квітня 2017 року.

Відмовляючи в частині вимог про визнання дій/бездіяльності посадових осіб Дарницького районного суду м. Києва протиправними,суд першої інстанції виходив із того, що підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними немає, оскільки законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

В частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження отримання ним моральних чи фізичних страждань саме від незаконних дій відповідачів, не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б протиправність діяння відповідачів, наявність заподіяної шкоди та причинний зв'язок між ними.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позову, судом першої інстанції не враховано, що розгляд судом позовних вимог предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядку і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з розглядом конкретної справи можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

За таких обставин розгляд судом позовних вимог предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом конкретної справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, а у разі відкриття провадження у справі його слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

Фактично установивши, що позивачем оскаржуються процесуальні дії судді (суду) Дарницького районного суду м. Києва, пов'язаних із розглядом цивільної справи, вчиненими при виконанні ними своїх обов'язків по здійсненню правосуддя, їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закінчення судового розгляду з ухваленням рішення по суті спору.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції в частині вирішення вимог про відшкодування з Дарницького районного суду м. Києва моральної шкоди, завданої в результаті протизаконних дій судді (суду) при здійсненні ним правосуддя, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Проте у справі, яка переглядається, між позивачем та судом (суддею) зазначені правовідносини не виникли, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Відповідно до статті 125 Конституції України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002 ) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

За таких обставин, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Ураховуючи наведене, ухвалене у справі рішення по суті спору за позовом ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва про визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними та відшкодування шкодиприйнято з порушенням норм процесуального права, оскільки така позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року скасувати. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва про визнання дій/бездіяльності посадових осіб протиправними та відшкодування шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: