Номер провадження: 22-ц/785/4117/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Любашівського районного суду Одеської області, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» (до зміни найменування ВАТ «Державний ощадний банк України»), звернувшись 17 листопада 2009 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1 від 19 лютого 2009 року, за яким надано кредит в сумі 600000,00 грн. під 21% річних на строк до 18 лютого 2019 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 19 лютого 2009 року, за яким передано в іпотеку нерухоме майно: приміщення склад - заплазьська перевалка, розташоване в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач після уточнення вимог просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_3 та майнового поручителя ОСОБА_4 кредитну заборгованість в загальній сумі 732321,08 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; стягнути судові витрати (а.с.2, 21)

Відповідач ОСОБА_3 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надав.

Відповідач ОСОБА_4 в особі представника позов визнала.

Рішенням Любашівського районного суду м. Одеси від 14 січня 2010 року позов задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 732321,08 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; стягнуто судові витрати (а.с.36-37).

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_3 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з кредитних правовідносин між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, що забезпечені іпотекою нерухомого майна, належного ОСОБА_4, невиконання умов кредитного договору та, відповідно, права АТ «Державний ощадний банк України» на задоволення вимог щодо погашення кредитної заборгованості за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Поряд з цим, суд безпідставно зазначив про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з позичальника та майнового поручителя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги в частині вимог до ОСОБА_3 є обґрунтованими, рішення суду в частині вимог до ОСОБА_3 згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог до ОСОБА_3

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобовязання (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України).

Між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1 від 19 лютого 2009 року, за яким на ремонт та реконструкцію складу надано в кредит 600000,00 грн. під 21% річних на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18 лютого 2019 року (а.с.8-11).

Між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 19 лютого 2009 року, за яким для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1 від 19 лютого 2009 року по поверненню кредиту в сумі 600000,00 грн., сплаті процентів за користування коштами, комісій та інших платежів, передбачених кредитним договором, передано в іпотеку нерухоме майно заплазьська перевалка, розташована на земельній ділянці площею 4975 кв.м в с. Солтанівка Любашівського району Одеської області. Передане в іпотеку нерухоме майно належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.14-17).

Згідно розрахунку за кредитним договором №1 від 19 лютого 2009 року заборгованість при зверненні до суду визначена рівною 717000,21 грн., в ході розгляду справи заборгованість уточнена станом на грудень 2009 року та розрахована на суму 732321,08 грн. (а.с.3).

В силу договору застави (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.572 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1 ст.589 ЦК України). Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку», стаття 1 якого визначає, що майновий поручитель це особа, яка передає в іпотеку нерухома майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи-боржника. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до положень частини 1 статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення виконання зобовязання, відтак, норми, що регулюють поруку як то статті 553-559 ЦК України, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем (заставо/іпотекодавцем), оскільки майновий поручитель відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки. Солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК України не передбачена (розяснення пункту 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Таким чином, ОСОБА_3 є позичальником за основним зобовязанням як то укладеним між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 кредитним договором №1 від 19 лютого 2009 року; виконання зобовязань за цим кредитним договором забезпечено укладеним між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 іпотечним договором від 19 лютого 2009 року. Відтак, у кредитних правовідносинах, що виникли, АТ «Державний ощадний банку України» є кредитором і іпотекодержателем, ОСОБА_3 є позичальником, ОСОБА_4 є майновим поручителем (іпотекодавцем). Оскільки діючим Цивільним кодексом України, Законом України «Про іпотеку» не передбачено солідарної відповідальності позичальника та майнового поручителя (іпотекодавця) перед кредитором, то правові підстави для задоволення позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії до ОСОБА_3 як позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

В силу відмови в задоволенні вимог до ОСОБА_3 підлягає й скасуванню рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 як відповідача на користь позивача судових витрат (ч.1 ст.88 ЦПК України).

Відповідно до визначених статтею 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом рішення Любашівського районного суду Одеської області від 14 січня 2010 року в частині вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 при даному апеляційному розгляді справи не переглядається.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 14 січня 2010 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (до зміни найменування ВАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині стягнення з ОСОБА_3 судових витрати скасувати.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (до зміни найменування ВАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2