Справа № 487/1652/17
Провадження № 2/487/1276/17
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Табунщик К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,гідності , ділової репутації та спростування поширеної недостовірної негативної інформації
В С Т А Н О В И В
23.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі,гідності , ділової репутації та спростування поширеної недостовірної негативної інформації.
Автор розміщеного матеріалу зазначив: «Вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку ,який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією, що це? 19 грудня 2016 року о 11:00 у прес-центрі інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» відбудеться прес-конференція , на якій представники українського банку, з іноземним капіталом «Фінанс банк» та Антикорупційного комітету Майдану розкриють представникам Засобів масової інформації та громадськості факти порушень та посадових злочинів чиновників Київської ДФС. А саме, вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у зв'язку з його самоліквідацією. Цей злочин податківців покриває пряме керівництво, а правоохоронні органи, до яких надіслані офіційні звернення , обрали шлях бездіяльності або вступили в зговір.
Інформація про таку злочинну діяльність інспектора ДФС ОСОБА_4 та її керівника ОСОБА_1 сьогодні надійшла до нашої Редакції. Зокрема, це записи телефонних розмов та особистих бесід, з вищеоначеними посадовцями, які однозначно засвідчують про те, що вони вимагали хабар.»
Кількість переглядів даного інтервю станом на 14.03.2017 року становить більше 300 осіб.
Дана інформація є негативною, оскільки створює враження про особисту причетність заступника начальника управління - начальника відділу контролю за банківськими установами управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 до зловживань чи навіть до кримінальних правопорушень.
Посилаючись на те , що зазначена інформація не містить в розумінні ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночних суджень, а є викладом фактичних даних, що є недостовірними та не відповідають дійсності, позивач просив визнати її недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права та зобов*язати відповідача у строк не пізніше 15 днів з дня набрання рішення суду законної сили спростувати її, шляхом опублікування на веб-сайті у розділі "Новини" .
В судове засідання позивач не з*явився. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з*явився.
Відповідно до положення ст. 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі.
Відповідно до положень ч.1 ст. 227 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Недостовірною згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України є негативна інформації, поширена про особу, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.
Як зазначено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - постанова Пленуму), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі в будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною при цьому вважається, як роз'яснено у зазначеному пункті постанови Пленуму, інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
В силу роз'яснень, що надані в пункті 19 постанови Пленуму, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичними твердженнями, чи оціночними судженнями. Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Стаття 275 ЦК України передбачає, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Згідно з ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або
оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ст.21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції.
Стаття 37 даного Закону визначає порядок спростування інформації, що не відповідає дійсності або принижує честь та гідність. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Обсяг спростування не може більше ніж удвічі перевищувати обсяг спростовуваного фрагменту опублікованого повідомлення або матеріалу.
Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації та юридичної особиналежним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта.
Оскільки недостовірна інформація , що порочить гідність, честь чи ділову репутацію розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватись нормами, що регулюють дільність засобів масової інформації.
Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», наведені у статті 42 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» підстави звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права або являє собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації та правами журналіста, є вичерпними, а тому розширеному тлумаченню чи вільному редагуванню не підлягають. При цьому в зазначених випадках засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування.
Відповідно до ст.280 ЦК України та п.27 зазначеної постанови Пленуму №1 від 27.02.2009 р. способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Автор розміщеного матеріалу зазначив: «Вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку ,який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією, що це? 19 грудня 2016 року о 11:00 у прес-центрі інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» відбудеться прес-конференція , на якій представники українського банку, з іноземним капіталом «Фінанс банк» та Антикорупційного комітету Майдану розкриють представникам Засобів масової інформації та громадськості факти порушень та посадових злочинів чиновників Київської ДФС. А саме, вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у зв'язку з його самоліквідацією. Цей злочин податківців покриває пряме керівництво, а правоохоронні органи, до яких надіслані офіційні звернення , обрали шлях бездіяльності або вступили в зговір.
Інформація про таку злочинну діяльність інспектора ДФС ОСОБА_4 та її керівника ОСОБА_1 сьогодні надійшла до нашої Редакції. Зокрема, це записи телефонних розмов та особистих бесід, з вищеоначеними посадовцями, які однозначно засвідчують про те, що вони вимагали хабар.»
Таким чином , судом встановлено, що в даному випадку інформація є викладом фактичних даних. А саме зазначається конкретне прізвище заступника начальника управління - начальника відділу контролю за банківськими установами управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5, який звинувачується у злочинній діяльності - вимаганні хабара (конкретний кримінальний злочин). Звинувачення базуються на записах телефонних розмов, а перевірка заявленої інформації про злочин та надання їй статусу доказу належить до компетенції правоохоронних органів. Доказів того, що ця інформація , яка була оприлюднена, була зареєстрована в порядку кримінального провадження, суду не надано. Вищезазначене свідчить про те, що інформація є неперевіреною, а тому є недостовірною та негативною щодо особистості позивача.
Таким чином , внаслідок оприлюднення на інтернет-сайті UkrPress.info, вищезазначеної інформації, зокрема: «А саме, вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією. Цей злочин податківців покриває пряме керівнитство, а правоохоронні органи до яких надіслані офіційні звернення обрали шлях бездіяльності або вступили в зговір.Інформація про таку злочинну діяльність інспектора ДФС ОСОБА_6 та її керівника ОСОБА_5 сьогодні надійшла до нашої Редакції. Зокрема, це записи телефонних розмов та особистих бесід, з вище означеними посадовцями, які однозначно засвідчують про те, що вони вимагали хабар», яка містить недостовірну, негативну інформацію про позивача, було завдано шкоди честі, гідності і діловій репутації, тобто порушено особисті немайнові права останнього.
Оскільки спірна стаття створює в жодний спосіб необгрунтоване враження щодо особистої причетності Позивача до кримінального правопорушення - вимагання хабара, що фактично не відповідає дійсності, отже поширена інформація є недостовірною.
У спірному інформаційному повідомленні позивач звинувачується у кримінальному правопорушенні - вимаганні хабара держслужбовцем Головного Управління ДФС у м. Києві заступником начальника управління - начальником відділу контролю за банківськими установами управління фінансового контролю та операцій у сфері ЗЕД ТУ ДФС у м. Києві ОСОБА_7 у посадових осіб банку ПАТ «Фінанс Банк» у розмірі 50 000 доларів СІЛА за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією, що однозначно є негативною інформацією.
Таким чином, факт поширення саме негативної інформації також є незаперечним, що в свою чергу свідчить про завдання істотної шкоди честі, гідності і діловій репутації Позивача.
Судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також права на відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої збиранням, зберіганням використанням та поширенням такої недостовірної інформації, гарантовані кожному ч. 4 ст. 32 Конституції України.
Згідно з ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Разом з цим, відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму №1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.
Автора даної публікації ідентифікувати відповідно до інформації на сайті неможливо. Доступ до сайта є вільним. Окремо слід зазначити, що зазначена публікація була розміщена 18.12.2016 року, що є першочерговим розміщенням такої Інформації саме на сайті ukrpress.info.
Згідно наданих позивачем роздруківок з інших веб-сайтів, свідчать про те, що інформація розміщена
-роздруківка з сайту finclub.net - finclub.net/news/gfs-trebovala-ot-finans-banka- л> aiku-50-tys.html від 19.12.2016 року
-роздруківка з сайту інформаційного агенства «Інтерфакс-У країна» ~::г: ua.interfax.com.ua/news/press-release/391625.html від 19.12.2016 року.
Всі вищезазначені інші інформаційні повідомлення схожого характеру були розміщені на інших сайтах пізніше 19-20 грудня 2016 року з посиланням на члена правління громадської організації "Антикорупційний комітет Майдану".
А тому суд вважає, що належним відповідачем по вказаній справі є власник веб-сайта. Згідно роздруківки із веб-сайту www.imena.uaAvhois.php?domain=ukrpress.info інформація з бази даних українського реєстратора домених імен про власника вео-сайта www.iikrpress.info- власником веб сайту є ОСОБА_2.
В пункті 25 Постанови Пленуму №1 розяснено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.
А виходячи з розяснень п. З Постанови Пленуму №1, спростування недостовірної інформації є визначеним законом спеціальним способом захисту порушеного права, який вправі обрати позивач.
Статтею 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на
недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Таким чином , розповсюджена Відповідачем вищезазначена інформація про Позивача є недостовірною, а це призвело до порушення немайнових прав позивача, зокрема, права на повагу до гідності та честі особи, гарантоване Конституцією України.
А тому, зазначена інформація повинна бути визнана недостовірною та спростована через засіб масової інформації, оскільки відповідно до частини 4 ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.
Також слід зазначити, що спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.
За таких підстав позов підлягає задоволенню.На підставі ст.88 ЦПК УКраїни із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.
Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В
1) «А саме, вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією»;
2) «Цей злочин податківців покриває пряме керівництво, а правоохоронні органи ,до яких надіслані офіційні звернення обрали шлях бездіяльності або вступили в зговір»
(3) «Інформація про таку злочинну діяльність інспектора ДФС ОСОБА_4 та її керівника ОСОБА_5 сьогодні надійшла до нашої Редакції. Зокрема, це записи телефонних розмов та особистих бесід, з вищеозначеними посадовцями, які однозначно засвідчують про те , що вони вимагали хабар»;
Зобовязати ОСОБА_2 строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили опублікувати на веб-сайті ukrpress.info у розділі "Новини», спростування поширеної недостовірної неправдивої інформації про ОСОБА_1, наступного змісту:
Рішенням суду визнано недостовірною та такою, що ганьбить честь і гідність і принижує ділову репутацію ОСОБА_1

Бахадуровича, інформацію, поширену ОСОБА_2 18.12.2016 року на веб-сайті

ukrpress.info про те, що:

1) «А саме, вимагання хабаря у розмірі 50 000 доларів США за позитивний Акт перевірки банку, який податківці зобовязані видати у звязку з його самоліквідацією»;

2) «Цей злочин податківців покриває пряме керівництво, а правоохоронні органи ,до яких надіслані офіційні звернення обрали шлях бездіяльності або вступили в зговір»

(3) «Інформація про таку злочинну діяльність інспектора ДФС ОСОБА_4 та її керівника ОСОБА_5 сьогодні надійшла до нашої Редакції. Зокрема, це записи телефонних розмов та особистих бесід, з вищеозначеними посадовцями, які однозначно засвідчують про те , що вони вимагали хабар»;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 грн.00 коп. судового збору.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.