Справа № 445/770/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

23 червня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в :

в травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право на користування житлом, покликаючись на те, що він є власником будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29. З 2011 року в будинку зареєстровано місце проживання відповідача, оскільки така була одружена його сином ОСОБА_3 З серпня 2015 року шлюб між його сином та відповідачкою розірвано, фактично в будинку відповідач не проживає з червня 2015 року. Участі в утриманні будинку відповідачка не приймає, житлово-комунальних послуг не оплачує, добровільно знятись з реєстрації не бажає, точне місце її перебування йому невідоме. Оскільки відповідач не проживає в будинку понад два роки, вважає, що така втратила право на користування та проживання у належному йому будинку.

В судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому від представників позивача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Позивач є одноособовим власником будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 15.07.2004 року, виданого Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається із даних будинкової книги на житловий будинок, що розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29, в такому, з 04.08.2011 року, зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, в будинковій книзі вказано, що відповідач ОСОБА_2 доводиться невісткою власнику будинку, а ОСОБА_3 є його сином.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 11.08.2015 року.

Як вбачається із довідки № 375, що видана 19.06.2017 року Сасівською сільською радою Золочівського району Львівської області, ОСОБА_2 зареєстрована в будинку за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29, однак в такому не проживає.

Окрім цього, факт тривалого не проживання відповідача за адресою місця реєстрації, засвідчується письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З врахуванням того, що позивач є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29, його син перебував у шлюбі з відповідачкою, у звязку із чим остання була зареєстрована в спірному житловому будинку, після розірвання шлюбу з сином позивача вибула із зазначеного житлового будинку, не проживає в будинку понад два роки, а тому право відповідачки на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житлом є підставними, а тому суд приходить до висновку, що останню слід визнати такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29.

Водночас, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

З врахуванням вищезазначеної норми, дане судове рішення про позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим будинком за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29, вже є підставою для її зняття з реєстрації місця проживання, а тому вказане питання додаткового вирішення не потребує.

Відтак, позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку до задоволення не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, яким, відповідно до посвідчення серії АБ № 095571 від 27.05.1997 року, являється позивач, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 8, 10, 57, 60, 88, 197, 212-215, 218, 223, 233 ЦПК України , ст. 317, 319, 383, 391, 405, 406 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, с. Ушня, вул. Закриниця, 29.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію даного рішення направити відповідачеві ОСОБА_2 та роз'яснити їй, що дане заочне рішення може бути переглянуте Золочівським районним судом Львівської області за її письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разi залишення заяви про перегляд заочного рiшення без задоволення, заочне рiшення може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляцiйному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом.

Суддя ОСОБА_6