Справа № 130/6/17 Провадження № 22-ц/772/1712/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті щоквартальних платежів згідно кредитної угоди, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року Вінницьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулось до суд з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 27 грудня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитну угоду №69/04, предметом якої є надання пільгового, довготермінового державного кредиту з обласного бюджету в сумі 93706 грн. на придбання житла в межах дії державної програми забезпечення молоді житлом на 2002-2012 роки на підставі Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою КМУ від 29 травня 2001 року №584. Житлом, відповідно до кредитної угоди, є житловий будинок, загальною площею 58,4 кв.м., який розміщений по вул.. Урицького, 57 в м. Жмеринка.

Відповідач взяла на себе зобовязання сплатити перший внесок: з дня укладення договору купівлі-продажу житла протягом кожного кварталу, але не пізніше останнього дня звітного кварталу, сплачувати суми коштів, що визначені у розрахунку розміру щоквартальних платежів (додаток №2 до Кредитного договору) на рахунок в банку-агенті, вказаний в п.1.3 цього договору, до повного виконання зобовязань за цим договором. В порушення цього, відповідач зобовязання за кредитною угодою належним чином і в повному обсязі не виконує. В результаті цього, станом на 21 грудня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті за отриманий кредит в сумі 6570,47 грн. та пеня за несвоєчасне погашення щоквартальних платежів в сумі 974,77 грн.. Дана заборгованість виникла внаслідок проведення перерахунку суми щоквартальних платежів щодо повернення кредиту з 03 січня 2012 року. Такий перерахунок було здійснено у звязку з досягненням дочкою відповідача повноліття, оскільки з цією подією одночасно втратила силу пільга у розмірі 50% суми зобовязань за кредитом. Підставою для перерахунку була заява відповідача від 16 грудня 2011 року. Однак відповідачем до цього часу не підписаний додатковий договір, перерахунок щоквартального платежу за умови втрати пільги (додаток 2) та графік погашення, а відповідач продовжує і надалі сплачувати щоквартальні платежі за недіючою пільгою і недіючим розрахунком.

З урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 7170,47 грн., пеню за несвоєчасне погашення щоквартальних платежів в сумі 680,31 грн., а також судові витрати в сумі 1600 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, вірно виходив з того, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитної угоди, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії кредитної угоди №69/04 від 27 грудня 2004 року, позивач від імені держави надав відповідачу прямий адресний (цільовий) кредит з обласного бюджету в сумі 93706 грн. терміном на 29 років 3 місяці з дати укладення угоди.

Згідно п.1.2. цієї угоди кредит надається на придбання житла, загальною площею 58,4 кв.м. за адресою вул. Урицького, 57, м. Жмеринка. Експертна оцінка вартості житла становить 104152 грн.

Відповідно до п.2.1. відповідач взяла на себе зобовязання внести на особистий рахунок в банку-агенті кошти першого внеску в сумі 10412 грн. на момент укладення кредитної угоди.

Пунктом 2.6 угоди, погашення кредиту і сплата відсотків за користування ним здійснюється позичальником, починаючи з дати укладення кредитної угоди, рівними частинами щокварталу (не пізніше, ніж останній день кварталу).

Пункт 5.2 угоди передбачає відповідальність позичальника, згідно з яким, у кожному випадку несплати або часткової несплати визначеного згідно з додатком 2 цієї угоди щоквартального платежу не пізніш, ніж останній день кварталу, позичальник сплачує на рахунок Фонду пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка нараховується від суми несплаченого щоквартального платежу.

Згідно з копії розрахунку розміру кредиту, сум внесків Позичальника на придбання житла (додаток №1), розмір кредиту склав 93706 грн., а розмір першого внеску 10412 грн. (а.с.8).

Відповідно до копії розрахунку суми повернення кредиту (додаток №2), відповідач повинна була сплачувати щоквартально по 400 грн. в рахунок погашення кредиту (а.с.9).

Додатковою угодою від 30 квітня 2010 року було змінено реквізити рахунку фонду в банку-агенті (а.с.10).

03 грудня 2012 року додатковим договором було внесено зміни до Кредитної угоди №69/04 від 27 грудня 2004 року в частині реквізитів рахунку Фонду в банку-агенті та зобовязань щодо щорічного страхування майна, яке є предметом іпотеки на умовах та на користь Фонду в строк не пізніше останнього дня дії попереднього договору страхування (а.с.11-12).

Відповідно до копії розрахунку станом на 12 травня 2017 року, заборгованість відповідача по сплаті щоквартальних коштів за кредитом становить 7170,47 грн., а залишок непогашеної пені 680,31 грн.(а.с.104-105).

ОСОБА_3 щоквартально сплачує платежі в сумі близько 400 грн. (а.с.82-83).

За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.4, 7 ст. 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» молоді сім'ї та молоді громадяни можуть одержувати за рахунок бюджетних коштів пільгові довгострокові державні кредити на будівництво і придбання жилих будинків і квартир, на оплату вступних пайових внесків при вступі до молодіжних житлових комплексів, житлово-будівельних кооперативів, а також на обзаведення домашнім господарством. Молоді сім'ї, які мають одну дитину, звільняються від сплати відсотків за користування кредитом; молодим сім'ям, які мають двох дітей, за рахунок бюджетних коштів, крім того,погашається 25 відсотків суми зобов'язань по кредиту, а молодим сім'ям, які мають трьох і більше дітей, - 50 відсотків суми зобов'язань по кредиту.

В абз. 2 п. 30 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою КМУ від 29 травня 2001 року №584, передбачено, що якщо у складі сімї позичальника сталися зміни, які дають йому право на отримання зазначених в абзаці першому цього пункту пільг, він протягом одного місяця подає регіональному управлінню Фонду відповідну заяву та документи встановленого зразка, що підтверджують такі зміни. На підставі цих документів та відповідно до цього Положення до кредитного договору вносяться зміни із зазначенням обсягів щоквартальних платежів за кредитом і відсотків за користування ним. Пільги надаються починаючи з дня внесення відповідних змін до кредитного договору.

Згідно абз. 1 п. 32 Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою КМУ від 29 травня 2001 року №584, передбачено, що за прострочені платежі з позичальника стягується пеня у розмірі, встановленому кредитним договором. При внесенні щоквартальних платежів першочергово стягується нарахована пеня, потім прострочені платежі, відсотки за користування кредитом та основний платіж з погашення кредиту.

Відповідно до п.6.6 угоди, якщо позичальник втрачає право на пільги, передбачені пп. 30, 31 Положення, він зобовязаний повідомити Фонд у місячний термін з моменту виникнення цих змін. Після чого Фондом здійснюються відповідні перерахунки розміру щоквартальних платежів (додаток 2), виходячи із залишку суми зобовязань з дати предявлення документів, але не пізніше, ніж через місяць після виникнення зазначених змін (а.с.4-7).

В матеріалах справи наявна копія заяви відповідача ОСОБА_3 від 16 грудня 2011 року, з якої вбачається, що вона просила внести зміни до кредитного договору №69/04 від 27 грудня 2004 року у звязку з досягненням її третьої доньки ОСОБА_5 повноліття 03 грудня 2011 року, що підтверджується копією паспорта дочки відповідача (а.с.29, 97).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав листи-претензії відповідачу в 2014, 2015, 2016 роках разом з копією відповідних розрахунків заборгованості за кредитною угодою (а.с.13-23, 107-111), що підтверджується копією поштових повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.24-29).

Також, Фондом відповідачу було роз'яснено про здійснення перерахунку суми заборгованості у звязку з втратою відповідачем пільги, так як у складі сім'ї зменшилась кількість неповнолітніх дітей, які дають право на пільги, а також направлялось 2 примірники додаткового договору про внесення змін до даної кредитної угоди та 2 примірника перерахунку щоквартальних платежів для підписання (а.с.110, 112-113, 116).

Однак, ОСОБА_3, яка підписала кредитну угоду, виконувала її, була поінформована про наявність положення п.6.6 угоди, що свідчить про написання заяви 16 грудня 2011 року про те, що необхідно внести зміни до угоди у звязку з досягнення її дочкою ОСОБА_5 повноліття, але в односторонньому порядку умисно відмовилася укладати додаткову угоду і продовжувала сплачувати кошти за кредитною угодою, незважаючи на те, що їй було відомо про збільшення суми виплат.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не виконує умови кредитної угоди належним чином, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, що порушує права та інтереси позивача.

Позивач направляв відповідачу ОСОБА_3 відповідні листи-претензії, додатковий договір про внесення змін до даної кредитної угоди для підписання нею, перерахунок щоквартальних платежів, що підтверджується матеріалами справи, а тому спростовуються доводи відповідача, що позивач не спонукав відповідача на підписання додаткової угоди до кредитної угоди після зміни пільгових умов.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в застосуванні строків позовної давності до даних правовідносин є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Позовна давність за ст. 256 ЦК України - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Також ст. 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, тому обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 19.03.2014 р. (справа № 6-20цс14), від 24.09.2014 р. (справа № 6-103цс14), від 29.10.2014 р. (справа № 6- 169цс14), від 12.11.2014 р. (справа № 6-167цс14), від 03.06.2015 року (справа № 6-31цс15) перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності щодо кожного з платежів.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 сплачує кошти в погашення свого зобов'язання, останій раз 29 грудня 2016 року (430 грн.), а тому строк позовної давності не пропущено.

Зокрема, як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів виконує по сьогоднішній день, при цьому в суд першої інстанції надала свій розрахунок повернення кредиту (а.с.82-83), що свідчить також про відсутність підстав для застосування строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відповідач не втратила пільгу, оскільки її сім'я налічує п'ять дітей, спростовується тим, що відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. На період 03 грудня 2011 року у сім'ї ОСОБА_3 залишилось двоє неповнолітніх дітей.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_6

Судді: підписи ОСОБА_7

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: ОСОБА_6