АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/4169/14-ц Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 22-ц/790/1159/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про виселення
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк Аваль» до ОСОБА_5, треті особи Орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, Дзержинський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про виселення з житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив суд виселити ОСОБА_3 (18.09.1983 р.н.). ОСОБА_6 (12.07.2005 р.), ОСОБА_7 (02.09.2009 р.) з квартири № 22 ( двадцять два), що розташована за адресою: м. Харків, провулок Яроша Отакара,16-Б (шістнадцять літ. «Б») та зняти з реєстраційного обліку Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області вказаних осіб.

В обґрунтування заявлених вимог вказав про те, що 27.02.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» (правонаступником за усіма правами та обов'язками, якого є Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_4 Аваль") та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір №014/1800/74/85161 у відповідності до якого Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 171 700,00 доларів США (сто сімдесят одна тисяча сімсот доларів США 00 цент.), строком по 28.03.2027 р. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06.06.2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором № 014/1800/74/85161 укладеного 28.03.2007 р. та кредитного договору за № 014/1800/82/96993 від 31.01.2008 р. сума якої становить 7 673 724,68 грн.(сім мільйонів шістсот сімдесят три тисячі сімсот двадцять чотири грн. 68 коп.) перед ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», в особі Харківської обласної дирекції звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за № 22 по пров. От.Яроша, 16-б, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівліпродажу. Надано ПАТ "ОСОБА_4 Аваль", в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки , а саме квартири за № 22 по пров. От. Яроша, 16-б, предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Надано ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», в особі Харківської ОД право на проведення усіх дій пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру АДРЕСА_1.

ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» задля проведення, в рамках діючого законодавства угоди купівлі продажу заставного майна - квартири за № 22 по провулку Яроша Отакара, 16-Б у м. Харкові, звернулось з запитом до Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби у Харківській області щодо прописаних.

Відповідно до відповіді, наданої Банку Дзержинським районним відділом у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби у Харківській в квартирі за № 22 по провулку Яроша Отакара, 16-Б у м. Харкові, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, 12.07.2005 р.; ОСОБА_7,02.09.2009 р.

Наявність відповідачів, без дозволу Банка прописаних в квартирі за № 22 по провулку Яроша Отакара, 16-Б у м. Харкові унеможливлює виконання рішення суду та порушує умовами іпотечних договорів.

23.08.2013 р. та 13.01.2014р. Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» на ім'я гр. ОСОБА_3 були направлені вимоги про звільнення квартири АДРЕСА_2 протягом одного місяця, із попередженням про можливе примусове виселення в судовому порядку.

На даний час гр. ОСОБА_3 вимоги Банку не виконані, квартира за № 22 провулку Яроша Отакара,16-Б у м. Харкові не звільнена від мешканців, що порушує право Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» на задоволення зобов'язання за кредитним договором за рахунок заставного майна.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 рокупозов ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» було задоволено. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири № 22, що розташована за адресою: м. Харків, провулок Яроша Отакара,16-Б. Знято ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку Дзержинського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області. Стягнуто з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" в особі Харківської обласної дирекції, суму судових витрат у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзіпросить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування скарги зазначила, що вважає рішення незаконним. Вказала, що задовольняючи позовні вимог суд дійшов хибного висновку про набрання законної сили рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справу № 638/1993/13-ц, яким було звернено стягнення на предмет іпотеки, оскільки воно було скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2016 року. Зазначила, що суд помилково вважав, що квартира не належить їй на праві приватної власності, оскільки дане твердження спростовується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 року по справі №2-1406/11.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд встановив, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 08.12.2015 року по справі № 638/1993/13-ц, встановлено факт укладення між Банком та ОСОБА_8 кредитних договорів №№ 014/1800/74/85161 та 014/1800/82/96993, виконання яких були забезпечені укладанням між позичальником та Банком іпотечні договори №№ 014/1800/74/85161/1 та 014/1800/82/96993/1, предметом яких є квартира АДРЕСА_3, що належала іпотекодавцю боржнику ОСОБА_8 на праві власності. Згідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2011 року в порядку поділу майна подружжя право власності на предмет іпотеки було визнано за ОСОБА_3 Внаслідок того, що ОСОБА_8В, не виконав умови договорів кредиту по повернення коштів, вказаним рішенням Апеляційного суду Харківської області в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед Банком в розмірі 7 673 724,68 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки вищевказану квартиру № 22, з наданням Банку в особі його Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві шляхом застосування визначеної у ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу. Надано Банку в особі Харківської обласної дирекції право на проведення усіх дій, повязаних із реалізацією предмета іпотеки (а.с. 94-98).

Стаття 23 Закону України «Про іпотеку» передбачає такі наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи:

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Вимога позивача про виселення відповідача ОСОБА_3 та її малолітніх дітей із житлового будинку (предмета іпотеки) є похідною від рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та відповідає положенням ст.ст. 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав досудові вимоги Банку про виселення, а норма ст. 109 ЖК України про надання іншого житлового не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки, для придбання якого було укладено кредитний договір. При цьому оскільки відповідач не є власником вказаної квартири та не була стороною договірних відносин, на підставі яких звернуто стягнення на вказану квартиру, тому дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до розглядуваних правовідносин не поширюється.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які належним чином вмотивовані, ґрунтуються на матеріалах справі, відповідають наведеним нормам матеріального права і доводами скарги не спростовуються.

Той факт, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року по справі № 638/1993/13-ц, а справу направлено на новий розгляд, не може бути підставою для скасування оскарженого заочного рішення по цій справі, оскільки скасування вказаних рішень судів першої і апеляційної інстанції відбулося вже після його ухвалення. З цих підстав питання про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.03.2016 року можливо лише за нововиявленими обставинами, а не в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -