УХВАЛА

30.06.2017 року Провадження №2/425/431/17

Справа №425/571/17

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленко Д.С., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Третього березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2, якою просив стягнути з нього 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 березня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивач не додав до позову документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі 640 гривень, що складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму. Разом з цим, позивач просив звільнити його від сплати судового збору у звязку зі скрутним матеріальним становищем, але у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору, йому було відмовлено тому як він не надав суду будь-якого доказу існуючого в нього майнового стану, а тим більше такого, який взагалі виключає можливість позивача сплатити судовий збір.

Двадцять сьомого березня 2017 року Рубіжанський міський суд Луганської області постановив ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року було повернуто позивачу оскільки в цій частині позивач недоліки позову не усунув. Хоча 24 березня 2017 року позивач подав нову позовну заяву з новими додатками та знову просив звільнити його від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що додані позивачем до нової позовної заяви документи (кожен окремо, а також у сукупності) не підтверджують такий існуючий майновий стан позивача, який звернув би увагу суду на можливість звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 13 червня 2017 року було скасовано ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 березня 2017 року в частині повернення позовної заяви, оскільки суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без руху з причин не сплати судового збору, не вказав порядок сплати та банківські реквізити, на які має бути сплачено судовий збір, і справу в цій частині повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання у встановленому законом порядку.

І, вирішуючи вказане питання знову, на підставі тих документів, які є у справі, суд виходить з такого.

Положеннями частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що платниками судового збору є громадяни України, які звертаються до суду.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

А згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 вказаного закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. А відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2017 року складає 1600 гривень.

Позивач подав до суду заяву, яка має майновий характер, і з огляду на ціну позову, він повинен був додати до позовної заяви документ, який підтвердить сплату ним судового збору за подання до суду такої позовної заяви у розмірі 640 гривень, однак, позивач не додав до позову документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі 640 гривень, що складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму.

Отже, подана ОСОБА_3 позовна заява не відповідає вимогам частини 5 статті 119 ЦПК України.

Суд врахував, що позивач просить звільнити його від сплати судового збору, але констатує, що додані позивачем до позовної заяви документи (кожен окремо, а також у сукупності) не підтверджують такий існуючий майновий стан позивача, який звернув би увагу суду на можливість звільнення позивача від сплати судового збору. Суд відзначає, що надана йому копія документу під назвою "Довідка про житлово-комунальні послуги на 01.03.2017" ніким не підписана, і не засвідчена на відповідність оригіналу, а тому достовірність фактичних даних, що містяться в них у суду викликає сумнів (при цьому сам по собі факт наявності заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг суд не може розглядати як беззаперечний доказ неможливості сплати позивачем судового збору у розмірі 640 гривень аби звільнити його від такої сплати, оскільки позивач може не сплачувати комунальні послуги і з інших причин). А доказів того, що позивач дійсно не працює і живе у борг, як він вказує у позові - позивач не надав, хоча вказує і на те, що його дружина має певний дохід. Однак, як і раніше, суд звертає увагу позивача на те, що згідно положень частини 1 статті 82 ЦПК України та статті 8 Закону України "Про судовий збір" саме майновий стан позивача може бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, і цей майновий стан повинен довести суду саме позивач.

При цьому судом враховано положення пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" якими передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Однак така підстава поширюється на позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди, тільки якщо вона заподіяна саме ушкодженням здоров`я чи смертю фізичної особи і тільки щодо таких вимог. А в силу положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода і ушкодження здоров`я не ототожнюються законодавцем. Як наслідок, звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення грошових коштів у вигляді 3% річних, пені та інфляційних нарахувань, за пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" не можливе. Оскільки названі позовні вимоги хоча і грунтуються на підставі заподіяння позивачу моральної шкоди і призначення судом її відшкодування у грошових коштах і їх не сплаті, саму моральну шкоду, як сам позивач вказує, завдано не у зв`язку із заподіянням йому ушкодження здоров`я.

Відповідно до положень статті 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_3, слід залишити без руху, та встановити строк у п'ять днів з дня отримання ним ухвали, протягом якого він має право усунути недолік позовної заяви. Способом усунення недоліку є:

- подання до Рубіжанського міського суду Луганської області документу, що підтвердить сплату судового збору у розмірі 640 гривень, яким, наприклад, може бути квитанція або ж платіжне доручення банку чи фінансовій установі;

Суд роз`яснює позивачу, що судовий збір сплачується у готівковому та/або у безготівковому порядку, за такими реквізитами: отримувач коштів: УДКСУ у м.Рубіжне; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37904431; Банк отримувача: ГУДКСУ у Луганській області; код банку отримувача (МФО): 804013; рахунок отримувача 0071; код класифікації доходів бюджету: 22030101).

або

- подання до Рубіжанського міського суду Луганської області доказів наявності у позивача такого майнового стану, який виключає можливість сплати ним судового збору у розмірі 640 гривень.

Отже, керуючись статтями 118-121,208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3133 гривні 53 копійки, з яких: 142 гривні - це 3% річних, нараховані на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1647 гривень пеня у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахована на 1600 гривень, у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року; 1344 гривні 53 копійки інфляційні нарахування на 1600 гривень у зв`язку із прострочкою сплати за період з 15 червня 2014 року по 01 березня 2017 року - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у п'ять днів з дня отримання ним цієї ухвали протягом якого позивач має право усунути вказаний в ухвалі недолік позовної заяви, в один із заначених у ній способів.

Розяснити позивачу, що якщо у встановлений йому строк, позивач не усуне зазначений в ухвалі недолік, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу. Однак це не позбавляє позивача права знову звернутись до суду після усунення вказаного в ухвалі недоліку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.С. Коваленко