Справа № 734/2576/16-ц Провадження № 22-ц/795/1334/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції Анохін А. М.
У Х В А Л А

19 червня 2017 року м. Чернігів

суддя апеляційного суду Чернігівської області Онищенко О.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Остерський військовий лісгосп про визнання заяви на звільнення законною та припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив :

Не погоджуючись з рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Козелецьким районним судом справу було направлено до апеляційного суду Чернігівської області.

Проте дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві ставились вимоги про: 1) стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42 838,26 грн; 2) визнання заяви від 03.08.2016 року про звільнення законною та такою, що припиняє трудові правовідносини між позивачем та відповідачем з 03.08.2016 року; 3) зобовязання відповідача видати наказ про звільнення за угодою сторін та внести відповідний запис у трудову книжку позивача.

Виходячи з викладеного, позивач звільняється від сплати судового збору лише за вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а інші вимоги не є вимогами про поновлення на роботі, отже на них пільги по сплаті судового збору не розповсюджуються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем судовий збір за подання позовної заяви або заяви про збільшення позовних вимог до суду першої інстанції не сплачувався.

В силу положень ст.88 ЦПК України при ухваленні рішення суд повинен здійснити розподіл судових витрат.

З оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення несплаченого судового збору.

Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 7 ст.297 ЦПК України передбачено, що при надходженні неналежно оформленої справи, зокрема, без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Крім того, згідно розяснень, викладених в абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку, суддя-доповідач своєю ухвалою може повернути справу до суду першої інстанції для усунення таких недоліків: зокрема, не вирішено питання про ухвалення додаткового рішення.

В звязку з викладеним, дана справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ч.7 ст.297 ЦПК України,

ухвалив :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Остерський військовий лісгосп про визнання заяви на звільнення законною та припинення трудових відносин, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути до Козелецького районного суду Чернігівської області та надати строк до 19 липня 2017 року для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

СуддяОСОБА_2