АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 759/3207/16 Головуючий у 1-ій інстанції - ВеличкоТ.О.
Апеляційного провадження: 22-ц/796/1163/2017 Доповідач: Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Панченко М.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» - Жовтонецького Віктора Миколайовича на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 28.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Л69.188.30759. Позивач зазначив, що відповідно Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 58 132 грн., зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 31.12.2015 р. Відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 66 746,04 грн. Позивач зазначив, що 31.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 31.12.2015 р., а Позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог.

Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015р. становила: основний борг - 49 764,35 грн.,прострочений борг - 5 379,06 грн., прострочені проценти - 10 457,19 грн.,строкові проценти - 1 144,44 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 0, прострочена плата за обслуговування кредиту - 0, загальна заборгованість - 66 746,04 грн. Станом на 11.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить: за тілом кредиту - 55 144,40 грн.,за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями - 11 601,63 грн.,загальна заборгованість - 66 746,04 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - Жовтонецький В.М. просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Вказує, що до позовної заяви додавалися всі докази, які підтверджують позовні вимоги, це копія кредитного договору, графік щомісячних внесків, копії видаткових касових ордерів, виписки та інші, на що судом не було звернено уваги.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату та місце розгляду справи повідомлених належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому в силу ст. 305 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних первинних документів, щодо наявності заборгованості відповідача на час укладення кредитного договору, договору факторингу, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 28.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Л69.188.30759, відповідно з Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 58 132 грн., зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 66 746,04 грн.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

31.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 31.12.2015 р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості боржників, всі гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснювалося шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми сплаченої фактором клієнтові (ч.1 ст. 1084 ЦК України).

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам, які були надані позивачем, а саме: графіку щомісячних внесків за кредитним договором, видатковим касовим ордерам, виписці з особового рахунку, довідці-розрахунку заборгованості, які підтверджують залишок заборгованості на початок та на кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування, яким чином та станом на яке число розраховувався вказаний розрахунок та по якому курсу НБУ в гривневому еквіваленті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому водяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно п.1.1 кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 58 132,00 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сто тридцять дві гривні 00 копійок), а Позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком № 1 від 28.08.2014 року до даного договору, який становить його невід'ємну частину.

Тобто банком кредит був наданий в національній валюті.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем при подачі позовної заяви надана достатня кількість доказів, які підтверджують його вимоги.

Умовами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, у силу ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що сторони погодили умови договору на власний розсуд, такі умови є обов'язковими для виконання сторонами.

Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2016 року становить 66 746,04 грн., яка складається із: тіла кредиту - 55 144,4 грн., нарахованих та несплачених відсотків та комісії - 11 601,63 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є доведеними.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, не надана належна оцінка доказам та документам, наданим позивачем, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2893,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» - Жовтонецького Віктора Миколайовича задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» заборгованість за кредитним договором № Л69.188.30759 від 28 серпня 2014 року в сумі 66 747,04 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» судовий збір у розмірі 2 893,80 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді