Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Коломієць О.С.,

суддів Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість в розмірі 73 480,21 дол. США за кредитним договором №0501/0607/71-172, укладеному 22.06.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за умовами укладеного кредитного договору позичальнику було надано кредит у розмірі 50 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та інших передбачених платежів в сумі, строках та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 22.06.2007 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договори поруки. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 06.11.2014 року, утворилась заборгованості в розмірі 73 480,21 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 025 416,33 грн., яка складається з: 35 859,00 дол. США - заборгованості по основній сумі кредиту; 17 088,91 дол. США - заборгованості за процентами; 20 532,30 дол. США - нарахованої пені. Оскільки боржник умови укладеного договору не виконує, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року у задоволенні позову ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у солідарному порядку за кредитним договором № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 року - відмовлено за недоведеністю заявленої до стягнення суми боргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем було надано достатньо доказів для обґрунтування суми боргу, а саме: довідка-розрахунок заборгованості із зазначенням суми боргу, що була на момент відступлення боргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та надана на підставі ухвали суду виписка про рух грошових коштів по кредитному договору № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 року. Крім того, вказана в позовній заяві сума заборгованості підтверджується витягом з реєстру заборгованостей боржників до Договору Факторингу № 15 від 28.11.2012 року. В свою чергу судом не було призначено експертизу з метою дослідження наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та грубо порушено право на захист позивача на захист своїх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово було зобовязано судом надати детальний обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 року. Проте, з наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості не представляється можливим встановити конкретну суму кожної складової частини заборгованості (відсотки, тіло, пеня, комісія, штраф тощо) та період виникнення заборгованості, що, в свою чергу, унеможливлює перевірку судом правильності нарахування сум заборгованості.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та інше (ст.554 ЦК).

Судом встановлено, що 22 червня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0501/0607/71-172, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 50 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та інших передбачених платежів в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, 22.06.2007року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договори поруки.

28.11.2012 року між правонаступником ПАТ «Сведбанк» - ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15, на підставі якого банк передав позивачу право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання щодо погашення боргу за вказаним кредитним договором, станом на 06.11.2014 року утворилась заборгованість в сумі 73 480, 21 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 025 416,33 грн., яка складається з: 35 859,00 дол. США - заборгованості по основній сумі кредиту; 17 088,91 дол. США - заборгованості за процентами; 20 532,30 дол. США - нарахованої пені.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2013 р. у справі №2-234/12, яке набрало законної сили, зобов'язано ПАТ «Сведбанк» зарахувати кошти в сумі 7 026 та 474 долари США станом на 02.04.2008 року в рахунок платежу заборгованості по кредитному договору № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 року (т.1, а.с. 114).

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово було зобов'язано ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надати до суду безпосередньо у формі таблиці з конкретно визначеними графами детальний обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 р., у якому зазначити: дату оплати за графіком; суму, на яку нараховуються відсотки; процентну ставку; кількість днів прострочення; процентну ставку пені за прострочення платежу; дату і суму фактичної сплати боржником; зарахування сум оплати до відповідних складових кредиту (пеня, проценти, тіло, тощо); зарахування визначеної рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2013 р. у справі № 2-234/12 суми боргу 7026 та 474 доларів США в рахунок платежу заборгованості по кредитному договору, оскільки з наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості не представляється можливим встановити конкретну суму кожної складової частини заборгованості (відсотки, тіло, пеня, комісія, штраф тощо) та період виникнення заборгованості, що, в свою чергу, унеможливлює перевірку судом правильності нарахування сум заборгованості.

Проте надана відповідачем довідка не містить інформації щодо виконання судового рішення від 29.08.2013 р. та зарахування коштів в сумі 7026 та 474 долари США станом на 02.04.2008 р. в рахунок платежу заборгованості по кредитному договору № 0501/0607/71-172 від 22.06.2007 р.

Надана позивачем на виконання вимог ухвал Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2015 року, 23.09.2015 року, 12.10.2015 року та 02.11.2015 року виписка по рахунку боржника фактично не містить деталізованої інформації щодо наявної заборгованості за кредитним договором та складається з 208 сторінок несистематизованих відомостей по особовому рахунку ОСОБА_2 (т.1 а.с.154-248, т. 2 а.с.1-83).

В свою чергу, судом зазначено, що без наявності спеціальних знань не представляється можливим встановити правильність наданого позивачем розрахунку та з'ясування обставин виконання фінансовою установою судового рішення від 29.08.2013 року.

Посилання апелянта на те, що судом не було призначено по справі експертизу з метою дослідження наданого розрахунку заборгованості є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Так, дійсно у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.97року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» зазначено, що у разі коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суддя має призначати експертизу, як правило, при підготовці справи до судового розгляду, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.

Проте, ч.1 ст.143 ЦПК України визначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідне клопотання про призначення експертизи не заявлялось. Крім того, незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи та заперечення представника відповідачів щодо заявленої суми боргу (т.2,107-108), позивачем не було забезпечено явку свого представника в судове засідання про що свідчать неодноразові заяви про розгляд справи у його відсутності (т.2, а.с.87, 100)

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :