РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17160/16-ц

пр. № 2/759/1889/17

22 червня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Фірми «Т.М.М. - Товариство з обмеженою відповідальністю» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 7717 грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на ті підстави, що 13.12.2001 між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території АДРЕСА_1 та прилеглої до нього території, а відповідач зобов'язалася надані їй послуги щомісячно оплачувати в термін до 10 числа наступного місяця. У період за березень 2009 р. по вересень 2011 р. позивач виставив рахунки за надані послуги у розмірі 18738 грн. 72 коп., які відповідачем було оплачено частково у розмірі 11021 грн. 50 коп., тому станом на 24.10.2011 заборгованість у відповідача становить 7717 грн. 22 коп., що відповідач належним чином була повідомлена.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив про їх задоволення у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, оскільки у позивач пропустив загальний строк позовної давності, який закінчився ще 08.11.2014 (а.с. 66).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13.12.2001 між Фірма «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_3 було укладено договір про участь у витратах на утримання житлового будинку та прилеглої території АДРЕСА_1 та прилеглої до нього території, а відповідач зобов'язалася надані їй послуги щомісячно оплачувати в термін до 10 числа наступного місяця (а.с. 5).

Згідно виписки з рахунку споживача за період з березня 2009 р. по вересень 2011 позивач виставив рахунки за надані послуги у розмірі 18738 грн. 72 коп., які відповідачем було оплачено частково у розмірі 11021 грн. 50 коп., тому станом на 24.10.2011 заборгованість у відповідача становить 7717 грн. 22 коп., що відповідач належним чином була повідомлена (а.с. 6-38).

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що відповідачем останній платіж було сплачено 23.04.2013.

Згідно п.5.1.2. договору купівлі-продажу покупець здійснює останній платіж до 25 числа кожного місяця, тобто позивач дізнався про порушення свого права 25.05.2013.

Встановлено, що згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2011 було скасовано судовий наказ від 07.11.2011 виданий Святошинським районним судом м. Києва за заявою Фірми «Т.М.М.» - ТОВ відносно ОСОБА_3 (а.с. 41).

Згідного поштового штемпеля 09.12.2016 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Святошинського районного суду м. Києва, який надійшов на адресу суду 16.12.2016, тобто на момент звернення до суду у позивача сплив загальний строк позовної давності у три роки, який закінчився ще 08.11.2014, оскільки він звернувся до суду тільки через два роки та 2 місяці.

Судом достовірно встановлено, що позивачем у позовній заяві не ставиться питання щодо поновлення строку позовної давності з поважних причин, незважаючи на те, що Святошинським районним судом м. Києва було скасовано судовий наказ від 07.11.2016 виданий Святошинським районним судом м. Києва за заявою Фірми «Т.М.М.» - ТОВ відносно ОСОБА_3

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Заяви з боку представника позивача щодо визнання поважними причин пропущення строку позовної давності не надходило.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», вимогами ст. ст. 256, 257, 261, ч. 5 ст. 267, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Фірми «Т.М.М. - Товариство з обмеженою відповідальністю» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: