Справа № 750/5582/17
Провадження № 2/750/1593/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування,

третя особа - Перша чернігівська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить у порядку спадкування визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 11, що знаходиться в будинку № 18-б по вул. Рокосовського в м. Чернігові.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 28 травня 2016 року помер її батько ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач звернулася до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина покійного - ОСОБА_2. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2963/02-31 від 23 травня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири 11, що знаходиться в м. Чернігів, вулиця Рокоссовського, будинок 18-б, у звязку з тим, що нею не були подані правовстановлюючі документи, що унеможливлює оформлення права на спадщину.

Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Чернігівської міської ради у судове засідання подала клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов визнає.

Представник третьої особи Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2016 року помер ОСОБА_3, який доводився батьком позивачу (а/с 9, 10), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 5).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на належне йому майно.

У встановлений законом строк позивач звернулася до Першої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина покійного - ОСОБА_2.

23 травня 2017 року позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину грошових вкладів з відсотками та на 1/2 частину житлового будинку № 8 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лісова в с. Іванівка Чернігівського району Чернігівської області (а/с 16, 17).

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2963/02-31 від 23 травня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири 11, що знаходиться в м. Чернігів, вулиця Рокоссовського, будинок 18-б, у звязку з тим, що нею не були подані правовстановлюючі документи (а/с 6).

З вказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2963/02-31 від 23 травня 2017 року вбачається, що згідно з інформаційною довідкою № 3604, виданою Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 03 листопада 2016 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру 11, що знаходиться в м. Чернігів, вулиця Рокоссовського, будинок 18-б, зареєстровано за ОСОБА_3, при цьому документом, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру, зазначено реєстраційне посвідчення, видане 23 січня 1992 року. Відомості про реєстрацію права власності на вказану квартиру на імя ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. А відповідно до законодавства реєстраційне посвідчення лише підтверджує факт реєстрації відповідного нерухомого майна за певною особою і є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

Відповідно до довідки № 76 від 25 травня 2017 року, виданої Обєднанням житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова, ОСОБА_3 вступив в члени ЖБК-59 за адресою: АДРЕСА_1 у 1982 році. Дана квартира повністю виплачена в 1988 року (а/с 8).

У відповідності до ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно інформації Першої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_3 заведена за заявою ОСОБА_1. Також, у спадковій справі міститься заява про прийняття спадщини за законом, що подана ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачає, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За таких обставин, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину квартири № 11, що знаходиться в будинку № 18-б по вул. Рокосовського в м. Чернігові.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова