Справа № 539/398/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Павличенко О.А.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

У позові вказав, що 09.01.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 керуючи самовільно взятим, без дозволу батьків, автомобілем «Тойота-Корола», належним його матері - ОСОБА_2, скоїв наїзд на пішоходів. Внаслідок наїзду ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді струсу головного мозку, закритого перелому двох кісток правої гомілки в різних місцях зі зміщенням, рваної рани правого ліктьового суглобу.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.06.2015 року до неповнолітнього ОСОБА_5 застосували примусові заходи виховного характеру. При цьому, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 1086,91 гривень матеріальної шкоди та 30000 гривень моральної шкоди. Вказана ухвала набрала законної сили 15.09.2015 року.

З 28.07.2015 року по 10.08.2015 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Лубенської ЦМЛ з приводу консолідуючого фрагментарного перелому правої гомілки. Стан після МОС. 31.07.2015 року йому провели чергову операцію з видалення двох шурупів з правої в/гомілкової кістки.

З 12.12.2016 року по 27.12.2016 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Лубенської ЦМЛ з приводу зрощеного перелому обох кісток правої гомілки після МОС.

За вказані періоди лікування в Лубенській1 ЦМЛ ОСОБА_1 витратив кошти на загальну суму 6856,65 гривень.

Позивач стверджує, що лікування пов'язане з травмою ноги, яку він отримав 09.01.2015 року.

Оскільки ОСОБА_5 є неповнолітнім, не має власного майна, доходів та заробітку, злочин скоїв з потурання матері, яка належним чином не здійснювала нагляд за дитиною, позивач вважає, що обов'язок по відшкодуванню шкоди має бути покладений на матір неповнолітнього - ОСОБА_2

Згідно уточнених позовних вимог позивач прохає суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь 6856 грн. 65 коп. витрат на лікування в Лубенській ЦМЛ за періоди з 28.07.2015 року по 10.08.2015 року та з 12.12.2016 року по 27.12.2016 року, внаслідок вчинення злочину неповнолітнім ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за місцем його реєстрації.

Третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, застосовано примусові заходи виховного характеру, ас саме: передано його під нагляд маетрі - ОСОБА_2, строком на 2 роки, обмежено дозвілля, встановлено особливі вимоги до поведінки. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10286 гривень 91 копійку матеріальної шкоди та 30000 гривень моральної шкоди. Згідно ухвали суду 09.01.2015 року близько 02 години, неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота Королла» державний номер НОМЕР_1, належним згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ОСОБА_2, в темний час доби рухався по вул.Гагаріна м. Лубни Полтавської області в напрямку до вул.Садової. Проїхавши перехрестя вулиць Гомона та Гагаріна водій ОСОБА_5 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та необхідних прийомів управління, втратив керування автомобілем, внаслідок чого допустив виїзд його на смугу зустрічного руху та наїзд на пішоходів ОСОБА_1 і ОСОБА_6, котрі знаходились на проїзній частині, чим грубо порушив вимоги 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.1 «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2011.

Внаслідок наїзду автомобілем «Тойота Королла» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого фрагментарного перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній та середній третині зі зміщенням, рваної рани правого ліктьового суглобу, які згідно висновку експерта № 16 від 16.01.2015 за результатами проведеної судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. (а.с.4-6)

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2015 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого неповнолітнім ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Відповідно до ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лубенської ЦМЛ в періоди з 28.07.2015 року по 10.08.2015 року та з 12.12.2016 року по 27.12.2016 року, що підтверджується направленнями в лікарню та виписками з медичної карти стаціонарного хворого. /а.с.7-10/ Позивачем було понесено витрати на лікування отриманих тілесних ушкоджень в сумі 6856 грн. 65 коп., що підтверджується чеками з аптечних пунктів про придбання медичних препаратів та засобів. /а.с.11-15/

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 був та наразі залишається неповнолітнім, власних доходів та майна не має. За таких обставин, шкода завдана ОСОБА_1 неповнолітнім ОСОБА_5 підлягає стягненню солідарно з батьків.

Керуючись ст.ст.57, 60, 61, 212-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6856 гривень 65 копійок витрат на лікування в Лубенській ЦМЛ за періоди з 28.07.2015 року по 10.08.2015 року та з 12.12.2016 року по 27.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь держави по 320 грн. 00 коп. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.