Провадження № 2/760/3997/17
В справі № 760/7563/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника відповідача- Дорожинської А.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 100 000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що проходив військову службу в Збройних Силах України. Наказом Міністра оборони СРСР від 30 листопада 1990 року був звільнений з лав Збройних Сил України по хворобі.

Згідно з довідкою Акту МСЕК серії АВ № 0079271 від 19 травня 2014 року йому встановлена 2 група інвалідності довічно внаслідок травми та захворювання, пов»язаного з виконанням обов»язків військової служби.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв»язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв та виписних епікрізів, під час виконання обов»язків військової служби він отримав травму, а в подальшому у нього розвинулися ряд захворювань.

Внаслідок отриманих захворювань протягом останніх двадцяти років у нього погіршився стан здоров»я, посилились напади головного болю, болі в серці, збільшились напади стенокардії.

Не дивлячись на постійний прийом медпрепаратів, його стан здоров»я погіршується.

Він не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, порушена його душевна рівновага, отримуваної ним пенсії ледве вистачає на лікування.

Він швидко втомлюється, позбавлений можливості працювати за професією та утримувати сім»ю, постійно знаходиться в пригніченому стані.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що позивачем не зазначено, в чому полягає вина МО України в завданні йому моральних страждань, які винні дії МО України привели до моральних страждань позивача, як і не надано доказів завдання цієї вини, а також з яких міркувань ним було визначено розмір моральної шкоди.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР.

Наказом Міністра оборони СРСР № 01677 від 30 листопада 1990 року був звільнений у відставку за станом здоров»я.

Згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0079271 від 19 травня 2014 року позивачу встановлена 2 група інвалідності довічно внаслідок травми та захворювання, пов»язаного з виконанням обов»язків військової служби.

З наданої позивачем меддокументації вбачається, що ще в 19990 році він був визнаний непридатним до військової служби.

Стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини і на правовідносини, пов»язані з проходженням військової служби, не поширюється, оскільки регулюються спеціальним законом, а саме: Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Норми ст. 17 даного Закону встановлюють судовий порядок розгляду справ про захист прав осіб, визначених ним, передбачаючи серед іншого можливість відшкодування моральної шкоди.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати у: завданні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я; протиправної поведінки щодо членів сім'ї чи близьких родичів потерпілого; знищенні чи пошкодженні майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди.

Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку та вини заподіювача.

При цьому необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльності) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Збройні Сили України утворені на підстав Закону № 1934-XII від 06 грудня 1991 року.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував, що військову службу в Збройних Силах України позивач не проходив, військовослужбовцем Збройних Сил України не був.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З точки зору ч.1 ст.58 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Будь-яких доказів вини відповідача, протиправної поведінки відповідача в завданні йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку з діями відповідача, позивач суду не надав.

Посилання в обгрунтування позову, які містяться в його змісті, а також представника позивача в судовому засіданні на норми Конституції України, обов»язки держави, з його точки зору, відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду, з огляду на викладене вище правове обгрунтування не можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст. ст. 15, 16, ч.1 ст.20, 23, 1167 ЦК України, ст.ст.3,4,10,11, 57-60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя