Справа № 460/4049/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/2982/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 по справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 березня 2016 року задоволено подання. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, до повного погашення ним заборгованості.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання. Вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Зазначає, що позбавлення права виїзду за кордон в подальшому може негативно вплинути на його обов»язок сплатити заборгованість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, - до виконання зобов»язань.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч.2 ст.11 цього Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС Яворівського РУЮ Львівської області знаходиться виконавчий лист №2/460/295/14 від 3 лютого 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_2 в дохід ПАТ «Акцент Банк» в сумі 159 674, 90 грн. та судового збору в сумі 1 596,75 грн.

Судом встановлено та підтверджено документально, що станом на 21 березня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 не погашена.

На підставі аналізу наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яворівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 підлягає до задоволення, до повного погашення ним заборгованості.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції врахував всі обставини справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, ухвала суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст.ст. ст. 303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: