АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 665/263/17 Головуючий в І інстанції Пилипенко І.О.
Провадження №22-ц/791/1112/17 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання інформації недостовірною та зобовязання її спростувати, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що під час спілкування відповідачки із журналістами програми «Територія закону» і газети «Наша версія» 13.12.2016 року повідомила наступне:

«Коли прийшов ОСОБА_5, в селі почалися проблеми. До нього було все спокійно, люди нормально жили, в ладу один з одним, не виникало ніяких проблем,… Потім вимагали, щоб я платила якісь податки, хоча в мене все сплачено. Я не заплатила, а багато людей заплатили нізащо, в кишеню ОСОБА_5. Мені голова погрожує, каже, що приїдуть хлопці з Чаплинки і «ноги повидьоргують» за те, що ти підтримуєш Мартиновця. Грозився вижити мене з села, так і казав!».

Зазначені факти позивач просить визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує його гідність та ділову репутацію та зобовязати відповідачку у строк десять календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену інформацію шляхом оголошення у ЗМІ, які опублікували дану недостовірну інформацію, стягнути відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В письмових запереченнях представник відповідача ОСОБА_7 посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що поширювачем недостовірних відомостей, які оспорює позивач є тільки ОСОБА_6, претензій до журналістів та інтернет-видання позивач не має. Відповідачкою поширено недостовірні відомості про факти вчинення позивачем кримінального злочину щодо погроз життю, а це не доведено, оскільки вироку суду немає.

ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу не визнали, просять її відхилити та посилаються на те, що журналістами неточно викладена позиція відповідачки, яка висловлювала тільки оціночні судження щодо діяльності сільського голови ОСОБА_5 та посилання на звернення до правоохоронних органів з приводу незаконних його дій, що дійсно мало місце та підтверджується доказами.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування негативної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з ч.1 ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається зі змісту ст.ст.33, 119 ЦПК України обовязок визначати відповідача у справі покладається на позивача. Належність відповідача визначається перш за все нормами матеріального права.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких обєктивному праву одного відповідає субєктивний обовязок іншого.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про інформацію», інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам розяснено, що відповідачами у справі про захист честі і гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов предявлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Як розяснено у пункті 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п.2 ч.2 ст.119 ЦПК).

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Способом захисту порушеного особистого немайнового права, відповідно до положень ч.1 ст.277 ЦК України в даних правовідносинах є право на відповідь, а також спростування поширеної недостовірної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії посвідчення №1 від 03.11.2015 року ОСОБА_5 є сільським головою Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області (а.с.7).

Суд першої інстанції з копії витягу із інтернет-видання «Наша версія» від 13 грудня 2016 року встановив, що у вказаному інтернет-виданні було надруковано статтю «Херсонщину поглинув рейдерський перерозподіл землі». У статті наведена пряма мова ОСОБА_9: «Коли прийшов ОСОБА_5, в селі почалися проблеми. До нього було все спокійно, люди нормально жили, в ладу один з одним, не виникало ніяких проблем, але якщо і виникали, то їх завжди вирішували без суперечок. Якось ми поливали картоплю на власній ділянці а нам землевпорядник ОСОБА_10 нарахував штраф за воду невідомо з чого. Потім вимагали, щоб я платила якісь податки, хоча в мене все сплачено. Я не заплатила, а багато людей заплатили нізащо, в кишеню ОСОБА_5. Мені голова погрожує, каже, що приїдуть хлопці з Чаплинки і ноги повидьоргують за те, що ти підтримуєш Мартиновця. Грозився вижити мене з села, так і казав!».

Отже, з матеріалів справи вбачається, що інформація, яка оспорюється ОСОБА_5 поширена інтернет-виданням з посиланням на особу, яка є джерелом інформації. При цьому відповідачка ОСОБА_6 вказує на неточності у викладенні інтервю.

Оскільки позивачем обрано спосіб захисту спростування поширеної недостовірної інформації, то слід враховувати, що спростування здійснюється особою, яка поширила інформацію та має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація.

Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 277 ЦК України позивачем обрано спосіб захисту спростування в інтернет-виданні «Наша версія» та газеті «Наша версія», однак до участі у справі не притягнуто належних відповідачів (автор інформаційного матеріалу, редакція, інтернет-видання, власник веб-сайту, тощо), які поширили інформацію, що є предметом спору та які у разі доведення обґрунтованості позовних вимог, зобов'язані її спростувати у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення.

Вирішення питання про права і обов'язки осіб, не залучених до участі у розгляді справи суперечить вимогам закону, а суд апеляційної інстанції згідно чинного законодавства позбавлений на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, то визначені законом підстави для їх задоволення, на думку колегії суддів, також відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, колегією суддів до уваги не приймаються з зазначених вище підстав.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення підлягає до залишення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - відхилити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3