Справа № 308/2155/17
У Х В А Л А

21 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року про визнання неподаною та повернення заяви за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління Держгеокадастру в Ужгородському районі, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору є: Ужгородська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування,

встановила:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачам на підставі ст. 121 ЦПК України.

На дану ухвалу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої. В обґрунтування скарги посилаються на відсутність підстав для залишення їхньої позовної заяви без руху.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. До позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 511,20 грн., що згідно чинного на той час законодавства становило 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 09 березня 2017 року дану позовну заяву залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено ціну позову; матеріали позову не містять необхідних даних про параметри спірного майна; додані до заяви копії документів не засвідчені належним чином, оскільки такі докази слід подавати як правило в оригіналі; позивачами не сплачено судовий збір у повному обсязі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду 03 травня 2017 року дану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам, мотивуючи це тим, що ухвала про залишення позовної заяви без руху, позивачами не виконана.

Однак, із даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції в ухвалі від 09.03.2017 року про відсутність в матеріалах позову необхідних даних про параметри спірного майна, оскільки ст. 119 ЦПК України не містить такої вимоги до позовної заяви.

Також, безпідставним є посилання суду на подання копій доказів по справі, оскільки приписами ч. 2 ст. 64 ЦПК України передбачена можливість надання копій письмових доказів. Суд вправі вимагати надання оригіналу такого доказу лише за клопотанням осіб, які беруть участь у справі.

Щодо висновку суду про несплату судового збору в повному обсязі, то всупереч розяснень викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судом не зазначено розмір недоплаченого судового збору.

Стосовно посилання суду першої інстанції на не зазначення ціни позову, колегія суддів констатує наступне.

Так згідно п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Однак, дану вимогу щодо оформлення позовної заяви слід застосовувати у системному взаємозвязку з ч. 5 ст. 119 ЦПК України стосовно оплати позовної заяви судовим збором, адже саме від розміру ціни позову залежить визначення розміру необхідного до сплати судового збору за подачу позову. Іншого якогось самостійного значення ціна позову для позовної заяви не має.

Частиною 2 ст. 80 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З аналізу даної норми слідує, що у разі неможливості встановити точну ціну позову, суд міг достягнути судовий збір відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, так як ці питання є складовою частиною питання про розподіл судових витрат. Саме після розгляду справи суд може остаточно встановити, яка саме ціна позову, врахувавши при цьому усі можливі зміни та уточнення. В такому випадку зазначення ціни позову в позовній заяві є фактично неможливим та непотрібним. При цьому, предметом спору є визнання права власності на спадкове майно, а відтак, позивач дійсно не має можливості визначити його дійсну вартість, позаяк таким майном не володіє, і більше того, як вказано у позовній заяві, про його існування дізналися лише під час вирішення іншої цивільної справи. Тобто, позивач не маючи можливості визначити реальну ціну позову, а відтак не зазначення його в позовній заяві само по собі не може бути підставою для залишення її без руху.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що для повернення позовної заяви у суду першої інстанції не було достатніх вагомих правових підстав, у звязку з чим ухвала суду, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції.

Отож, керуючись приписами статей 80, 307, 311, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 травня 2017 року про визнання неподаною та повернення заяви скасувати, надіславши матеріали позову до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді