АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4430/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня2017 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Казанник М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - ГоляраІгоря Степановича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, у якому просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до висновків проведеної 16.07.2014 року судово-медичної експертизи, внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, що призвели до довготривалого розладу здоров'я. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес», у зв'язку з чим остання виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 52 999,15 грн., у тому числі 2 523,77 грн. морального відшкодування. Разом з тим, коштів, виплачених позивачеві, виявилось недостатньо для повного покриття витрат на реабілітацію та лікування травм, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 39 524,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 9 819,38 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» в дохід держави судовий збір у розмірі 1 378 грн. та з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Голяр Ігор Степанович просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до страхової компанії в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог та вирішив стягнути грошові кошти зі страхової компанії. Посилається на те, що позивач не висунув жодної правової вимоги до ПрАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» не подав з цього приводу відповідної позовної заяви чи клопотання.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки як доказу заяві від 27 січня 2016 року, згідно якої позивач зазначила, що після отримання доплати у розмірі 10 000 грн. матеріальних чи моральних претензій до страхової компанії «Брокбізнес» мати не буде. Також представник вважає, що стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди у розмірі 39 524,62 грн. перевищить ліміт відповідальності, який визначений страховим полісом.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Брокбізнес» апеляційну скаргу підтримав, позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивач зазнав додаткових матеріальних збитків, оскільки продовжує лікування, тому виплаченого страхового відшкодування недостатньо для відшкодування загальної суми витрат.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину.

Як вбачається із вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року ОСОБА_4 19.06.2014 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автобусом "Богдан" А 092 д.н.з. НОМЕР_1, рухався по під'їзній дорозі навпроти станції метро Лук'янівська, що по вул. Мельникова, № 1, в м. Києві з боку вул. Герцена в напрямку вул. Білоруська в м. Києві зупинився.

Під час керування транспортним засобом ОСОБА_4, грубо порушуючи вимоги п. п.

2.3 "б", 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не впевнився в безпечності, не перевіривши відсутність пішоходів перед початком руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб для впевненості у відсутності пішоходів, розпочинаючи рух заднім ходом.

Рухаючись заднім ходом, напроти станції Київського метрополітену "Лук'янівська" в м. Києві, ОСОБА_4 задньою правою частиною керованого ним автобуса скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка переходила проїзну частину позаду автобуса.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 103/Е у ОСОБА_3 мали місце пошкодження у вигляді: забою м'яких тканин правого плечового суглобу, перелому шийки лівої стегнової кістки із зміщенням уламків, больовий синдром. Описані пошкодження утворилися від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаних в постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для зрощення перелому необхідно строк більше 21-го дня.

Вина ОСОБА_4 доведена в порушенні останнім п. п. 2. З «Б», 1.01, 10.9 ПДР його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 року не вчинить нового злочину.

У вироку суд зазначив, що заявлений ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я залишено без розгляду, оскільки позивач подала заяву у відповідності до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Вказані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 року та вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2014 року, які набрали законної сили (а.с. 20, 40-44).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 є особою, яка повинна відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду, а також додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду та інше.

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес»» з лімітом відповідальності у 100 000грн.

Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 цього закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

У відповідності до листа Київського міського центру медико-соціальної експертизи №867 від 21.12.2015 року ОСОБА_3 було присвоєно II групу інвалідності від загального захворювання з опорно-рухового апарату (діагноз: Тотальні ендопротези обох тазостегнових суглобів: праворуч - 30.10.2000 р. з приводу перелому правої стегнової кістки, зліва - 23.06.2014 року - з приводу перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням від 19.06.2014 року Комбіновані контрактури обох тазостегнових суглобів. Деформуючий артроз правого плечового суглобу Ro І ст. Больовий синдром).

Разом з тим, на даний момент позивач продовжує лікування. Лікарі прийшли до висновку, що отримана травма від 19.06.2014 року в результаті ДТП не може бути вилікувана терапевтичним методом (а.с. 13). Для того, щоб ліквідувати пошкодження ротарної манжети правого плечового суглоба (розрив сухожилля та м'яза) потрібна операція, яка проводиться в стаціонарному відділені в Інституті травматології та ортопедії АМН України, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого, видана філією №2 комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» від 08.07.2016 року.

Із консультативного заключения від 16.11.2016 року, складеного Малим приватним підприємством Фірма «Реабілітація», вартість попереднього розрахунку операції загалом становить 42 000 грн. (а.с. 52).

У відповідності до видаткової накладної № 617 від 13.06.2016 року позивач у період з 13.06.2016 року по 24.06.2016 року проходила курс реабілітації у клінічному санаторії «Жовтень», путівку придбала за власні кошти в сумі 7 344 грн. Призначений курс був спрямований на лікування травм, одержаних в результаті ДТП від 19.06.2014 року (а.с. 18).

Відповідно до страхового акту № 52886/1 від 10.04.2015 року страховиком визначено суму страхового відшкодування у розмірі 46 540,40 грн., з яких: 42194,00 - вартість штучного суглоба згідно меморіального ордеру №QS22001219 від 20.06.2014р.,2130,19 грн. - вартість лікарських засобів, зокрема: 509,35 грн. ксарелто табл.; чек №20230, 135,83 грн. лиотон гель; чек № 9044, 295,04 грн. ксарелто табл. ; чек №911 ОД0 23,06грн. = 1100,07- 7% знижки, ксарелто табл.; чек №1219, 131,93 грн. лидокаин амп.; чек №911, 34,98 грн. етап н табл.; чек №8707, 2216,21 грн. - відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю = 42194,00 + 2130,19 * 5% = 2216,21 грн.

14.04.2015 року Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» здійснила виплату 46 540,40 грн. страхового відшкодування ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №13362 від 14.04.2015 року.

21.05.2015 року Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» здійснила доплату 6 458,75 грн. страхового відшкодування ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням № 14449 від 21.05.2015 року. 21.02.2016 року Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» здійснила доплату 10 000 грн. страхового відшкодування ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням № 21816 від 22.02.2016 року.

27.01.2016 року ОСОБА_3 склала заяву, згідно з якою вона після отримання доплати 10 000,00 грн. претензій до страхової компанії «Брокбізнес» по справі № 52886 мати не буде.

Таким чином, страхова компанія повністю виконала свої зобов'язання за договором страхування відповідальності відповідача, а у випадку недостатності коштів для відшкодування шкоди різницю між розміром шкоди і страховою виплатою зобов'язаний виплатити відповідач.

Позивачем суду першої інстанції були надані докази: чеки, квитанції, рахунки про придбання ліків та засобів догляду, а також лист Київського міського центру медико-соціальної експертизи, медичну ксерокопії медичної документації, яка містить призначення та рекомендації лікарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вказані докази були оцінені судом та прийняті у якості належних доказів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із твердженням представника ПрАТ «СК «Брокбізнес» про те, що судом неправомірно стягнуто суму матеріальних збитків із страхової компанії, оскільки позовна заява не містить вимог до цього відповідача.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги і не врахував, що належно оформленої позовної заяви до співвідповідача згідно до ст. 33, 119 ЦПК України матеріали справи не містять, крім того, страхова компанія відшкодувала матеріальну та моральну шкоду позивачу, яка в свою чергу погодився із розміром відшкодування.

Отже, відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат слід стягнути з відповідача ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач, згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому при пред'явленні позову нею судовий збір оплачений не був.

Тобто, з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню сума у розмірі 49 344,00 грн. та у відповідності до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір на користь держави у розмірі 493,44 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - Голяра Ігоря Степановича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 49 344,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 493,44 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді