26.06.2017 ЄУН 389/1475/17
Провадження № 2-з/389/17/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Суддя Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Галина Володимирівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знамянського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа №389/1475/17 (провадження №2/389/545/17) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування ? частини будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати недійсним договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Знамянського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_3 31 серпня 2016 року за №636, відповідно до якого він подарував відповідачу ? частину будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель за №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка Кіровоградської області.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на будинок № 95, що по вулиці Чайковського в місті Знамянка, а також заборонити ОСОБА_2 відчужувати вказаний будинок та вчиняти будь-які інші дії щодо нього (вселення, користування, здачу в оренду, найм, ремонти як поточний так і капітальний, перебудову, тощо). Вказав, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов поміж іншого забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Обраний позивачем вид забезпечення позову накладення арешту на нерухоме майно з приводу якого виник спір, суд вважає обґрунтованим, таким, що безпосередньо повязаний і узгоджується з позовними вимогами, застосування якого не обмежує прав відповідача, і водночас який забезпечує реальний захист прав позивача у випадку прийняття рішення на його користь.

При цьому, обсяг позовних вимог визначається частиною майна, що набута відповідачем за оспорюваним договором дарування, і належала дарувальнику на праві власності на підставі договору про виділ частки з спільного майна подружжя, і дорівнює 1/2 частині будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель за №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка Кіровоградської області.

Зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи з пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом та співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі, вважаємо за необхідне дану заяву задовольнити частково, забезпечивши позов шляхом накладення арешту на спірну 1/2 частину будинку, що набута відповідачем на підставі оспорюваного договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 636.

Забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди інтересам позивача.

У разі минування потреби у забезпеченні позову питання про скасування вжитих заходів буде вирішено судом або одночасно з ухваленням судового рішення або після цього за заявою будь-якої сторони спору.

Разом з цим, заява про забезпечення позову в частині заборони відповідачу ОСОБА_2 відчужувати вказаний будинок, а також вчиняти будь-які інші дії щодо цього майна (вселення, користування, здачу в оренду, найм, ремонти як поточний так і капітальний, перебудову, тощо) задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду такі дії не можуть бути підставою для невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в майбутньому і не потягнуть за собою знищення майна або зменшення його цінності так як відповідач як власник майна у будь-якому разі не може бути в цьому заінтересованою. Доказів протилежного позивачем до суду не надано. До того ж, на час дії арешту відповідач автоматично позбавляється права на реалізацію відчуження спірної частини будинку в порядку встановленому законом.

Відповідно до статті 156 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статтею 349 вищезазначеного Кодексу передбачено, що виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа розпочинається за заявою стягувача (ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Чайковського, 95, місто Знамянка Кіровоградської області та належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 636.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Берднікова