АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша ВіктораМиколайовича на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2016 року ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліш В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив стягнути солідарно з останніх на свою користь заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-01660.08.2 від 15.09.2008 року за період з 06.07.2013 року по 08.12.2016 року, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, 101 777, 64 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52 780, 48 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року на користь АТ «Родовід Банк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно стягнуто заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 54 615, 67 доларів США по тілу кредиту та відсотках, 2 567 922, 19 грн. пені та 3 % річних (станом на 05.07.2013 року). Проте відповідачі заборгованість не погасили.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року позов залишено без задоволення.

Справа № 754/15963/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/7163/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліша В.М. подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд невзяв до уваги, що основним доказом наявності заборгованості за кредитним договором є виписка по особовому рахунку клієнта, якій суд не надав належної правової оцінки.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АА-01660.08.2, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 59 361,70 доларів США, зі сплатою 14, 50 % річних строком до 15.09.2015 року.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 77.1/АА-01660.08.2-3/П, за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року в розмірі 54 615, 67 дол. США по тілу кредиту та відсотках та 2 567 922, 19 грн. пені та 3 % річних, а також судовий збір у розмірі 3 441 грн..

Залишаючи позовну заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки не надано довідки з державної виконавчої служби про наявну заборгованість за заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року або доказів відсутності внесення коштів відповідачами на виконання рішення суду. А наданий представником позивача розрахунок заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач просить стягнути проценти за користування кредитними коштами, які він продовжує нараховувати, виходячи з умов кредитного договору після закінчення строку дії договору та після ухвалення судового рішення про стягнення всієї суми заборгованості за кредитом, включаючи проценти за користування кредитними коштами, пеню та 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не надав будь - яких доказів не виконання відповідачами чи одним із них рішення суду у добровільному чи примусовому порядку, що позбавляє можливості провести перевірку розрахунку. У матеріалах справи взагалі відсутні будь - які докази звернення позивача з виконавчим листом до ВДВС для відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року. У апеляційну інстанцію апелянт будь - яких пояснень з питання виконання рішення суду не надав та взагалі не зазначив чи звертався він із заявою про відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку ( частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов'язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (частина друга статті 613 цього Кодексу ).

Оскільки позивач не надав будь - яких доказів звернення з питання виконання заочного рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» нарахування процентів після ухвалення рішення про стягнення всієї суми боргу не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з кредитним договором процентна ставка за користування кредитом складає 14,50 %, та строк повного погашення заборгованості встановлено до 15.09.2015 року.

Отже, зобов'язання позичальника за умовами договору перед банком припинились у строк, встановлений кредитним договором.

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Позичальник отримав кредит з умовою сплати за користування кредитними коштами 14,50 % річних до 15.09.2015 року. Сторони у кредитному договорі не визначили розмір процентної ставки після 15.09.2015 року, у випадку якщо позичальник не поверне кредит у встановлений договором строк.

Відповідно до статті 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 1 ЦПК України одним із завдань цивільного судочинства є справедливий судовий розгляд.

Згідно з кредитним договором сума отриманого кредиту складає 59 361,70 доларів США. Частково кредит погашено та за рішенням суду стягнуто 54 615, 67 доларів США по тілу кредиту та відсотках та 2 567 922, 19 грн. пені, що складає у доларовому еквіваленті майже 100 000 доларів США. Таким чином банк надавши у користування кошти в розмірі 59 361,70 грн. у зв`язку з несвоєчасним виконанням умов договору отримав право на стягнення з боржника суми у три рази більшої за виданий кредит. Відтак за відсутності доказів звернення позивача у встановленому законом порядку щодо виконання рішення, та доказів причин його невиконання суд першої інстанції правильно визнав позовні вимоги щодо подальшого стягнення процентів за користування кредитом та 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що ними надано виписку про особовому рахунку клієнта не спростовують висновків суду, оскільки при виконанні рішення суду виконавча служба відкриває депозитний рахунок для зарахування коштів на виконання рішення суду, вживає заходи щодо арешту майна та його продажу ( із кредитного договору вбачається, що кредит брався на придбання автомобіля) із зарахуванням сум від продажу майна на рахунок виконавчої служби з подальшим перерахуванням цих коштів стягувачу. Відтак сама по собі виписка про особовому рахунку клієнта не є доказом відсутності внесення будь - яких коштів на виконання рішення суду.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами кредитного договору - 15.09.2015 року. З даним позовом до поручителя позивач звернувся 19.12.2016 року, тобто зі спливом шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Акціонерного товариства «Родовід Банк» Куліша ВіктораМиколайовича відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді