Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2017 Справа №607/2234/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Зубко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, за участю третіх осіб Першої тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради, треті особи Перша тернопільська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.05.2011 року помер ОСОБА_3 після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, ? частина якої належала померлому у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.08.1998 року згідно розпорядження органу приватизації №27566 від 27.08.1998 року та ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Першої тернопільською державною нотаріальною конторою 29.10.2002 року за реєстром №3-4555. За заповітом, складеним 15.07.2004 року ОСОБА_3 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 позивачу, яка в установлений законом звернулась у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Першої тернопільської держнотконтори від 09.11.2012 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майна на ім»я ОСОБА_3

Позивач свої позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 27.05.2011 року.

Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради з приводу позову не заперечив, відносно його задоволення покладається на думку суду.

Представник Першої тернопільської державної нотаріальної контори у судовому засіданні пояснила, що 15.07.2004 року за реєстровим №3-2888 нею було посвідчено заповіт ОСОБА_3, який заповів належне йому майно- квартиру №31 по вул. Чехова,9 у м. Тернополі та заощадження, де б вони не знаходились в користь ОСОБА_1 Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №8640158.На момент посвідчення заповіту спадкодавець володів необхідним обсягом цивільної дієздатності. Після смерті ОСОБА_3 07.06.2011 року була заведена спадкова справа №363/2011 за заявою ОСОБА_1 від 27.05.2011 року про прийняття спадщини за заповітом та за заявою ОСОБА_2 від 07.06.2011 року про прийняття спадщини. Відносно вирішення позову покладається на думку суду.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник відносно позову заперечили та просять у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є сестрою покійного ОСОБА_3 та доглядала за ним на протязі останніх років його життя. Про існування заповіту на ім»я позивача ОСОБА_1 їй нічого не було відомо, брат говорив, що залишить спадщину їй. Вважає, що заповіт від 15.07.2004 року від імені ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстром №3-2888 є недійсним, оскільки вказане у ньому прізвище позивача складається із двох частин «КОК» і «ОШКО», що не є прізвищем позивача «Кокошко». Окрім цього, офіційна адреса місцезнаходження спадкового майна-вул. ОСОБА_5 у м. Тернополі, згідно затвердженого рішенням виконкому Тернопільської міської ради №1998 від 08.10.2008 року каталогу вулиць міста, а не вул. ОСОБА_5, як зазначено у заповіті. Із врахуванням зазначених обставин просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

28.05.2011 року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №122176, виданим 28.05.2011 року Відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 07.09.1998 року, згідно з розпорядженням від 27.08.1998 року за реєстром № 27568 ОСОБА_3, ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстром № 3-4555, ОСОБА_3 успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 17.04.2002 року.

Повідомленням ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №395/07-2 від 21.06.2016 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 -1/2 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.09.1998 року згідно розпорядження органу приватизації №27566 від 27.08.1998 року та 1/2 частина на підставі свідоцтва про спадщину за законом посвідченого Першою тернопільською держнотконторою 29.10.2002 року за реєстром №3-4555.

У відповідності до ч.1 ст.1217 спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті-ч.1 ст.1233 ЦК України.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин-ч.1 ст.1235 ЦК України.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини-ч.1,3 ст.1223 ЦК України.

У відповідності до заповіту від 15.07.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстром №3-2888 ОСОБА_3 заповів належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 та заощадження, де б вони не знаходились ОСОБА_1.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини-ч.1 ст.1269 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.06.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулась у Першу тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 померлого 28.05.2011 року. Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №27150399 від 07.06.2011 року, підтверджується, що після смерті ОСОБА_3 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою реєстровано спадкову справу №51253825 за заявою ОСОБА_1

Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 №3448/02-31 від 09.11.2012 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як слідує із повідомлення Першої тернопільської державної нотаріальної контори №1159/01-16 від 30.03.2015 року 07.06.2011 року заведена спадкова справа №363/2011 до майна померлого 27.05.2011 року ОСОБА_3, відповідно до матеріалів якої 07.06.2011 року подала заяву про прийняття спадщини сестра померлого ОСОБА_2, а 27.05.2011 року позивач ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом. 15.07.2004 року за реєстровим№3-2888 від імені ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, посвідчено заповіт на квартиру АДРЕСА_1 та заощадження, де б вони не знаходились в користь ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за законом та свідоцтва про право власності по даній спадковій справі не видавались.

Наведене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) №44650246 від 02.08.2016 року, відповідно до якої заповіт від імені ОСОБА_3, посвідчений 15.07.2004 року Першою тернопільською держнотконторою, зареєстровано у Спадковому реєстрі 20.09.2004 року за №3-2888, бланк ВВК 187411 , вказаний заповіт є чинним та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44650255 від 02.08.2016 року, відповідно до якої після смерті ОСОБА_3 померлого 27.05.2011 року, Першою тернопільською держнотконторою 07.06.2011 року зареєстровано спадкову справу №51253825, номер у нотаріуса 363/2011.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що померлий 27.05.2011 року ОСОБА_3 є її біологічним батьком, однак у зареєстрованому шлюбі із її матір»ю спадкодавець не перебував. На протязі усього її життя батько підтримував із нею стосунки, купував подарунки, після досягнення повноліття вона неодноразово зустрічалась із ним, вони разом відвідували храми, оскільки батько був набожною людиною. Також вона була у хороших стосунках із сім»єю сестри ОСОБА_3-ОСОБА_2 Заповіт ОСОБА_3 склав на її ім»я задовго до своєї смерті, особисто вручив його їй у присутності її матері, та при цьому сказав, що хоче щоб вона не почувала себе обділеною батьківською увагою, а тому залишає їй квартиру, і це все, що він може їй дати. Після смерті батька вона повідомила ОСОБА_2 про наявність заповіту, у відповідь на це остання перестала із нею спілкуватись та поміняла замки у квартирі ОСОБА_3, куди її з часу смерті батька не допускають. Оскільки вона не проживала із заповідачем на момент його смерті, тому після відкриття спадщини в установлений законом строк звернулась у нотаріальну контору із заявою про її прийняття, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв»язку із відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона була разом із позивачем у той день, коли вона зустрічалась із батьком і їй відомо про те, що покійний ОСОБА_3 особисто передав ОСОБА_1 заповіт на належну йому квартиру, ці події відбувались у 2004 році.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 01.04.2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, визнання права на спадщину за законом відмовлено.

Вказаним рішенням суду встановлено відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 15.07.2004 року від імені ОСОБА_3, за реєстром №3-2888, який вчинено особисто ОСОБА_3

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи №13389/16-39 від 28.04.2017 року запис прізвища, ім»я та по батькові «Кокошко Тетяна Іванівна» в ксерокопії сторінок паспорта АА 653524 громадянина України ОСОБА_1 відповідає запису прізвища, ім»я та по батькові «К О К О Ш К О ОСОБА_9» нижче друкованого запису «заповідаю» в електрофотокопії заповіту від 15.07.2004 року, посвідченого Державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Суд не приймає до уваги посилання третьої особи ОСОБА_2 на те, що у відповідності до каталогу вулиць м. Тернополя, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1998 від 08.10.2008 року офіційна назва вулиці Чехова у м. Тернополі вказана вулиця ОСОБА_5, а тому вказане у заповіті ОСОБА_3 від 15.07.2004 року місцезнаходження спадкового майна-вул. ОСОБА_5,9 у м. Тернополі не відповідає його фактичному місцезнаходженню, та вважає, що наявні у свідоцтві про право власності на житло, виданому на ім»я ОСОБА_6, ОСОБА_3 07.09.1998 року згідно розпорядження органу приватизації №27566 від 27.08.1998 року та у свідоцтві про право на спадщину за законом посвідченому Першою тернопільською держнотконторою 29.10.2002 року за реєстром №3-4555 розбіжності у написанні адреси належної спадкодавцю ОСОБА_3 квартири № 31, а саме: «вул. А Чехова у м. Тернополі» у свідоцтві про право власності на житло та «вул. Чехова у м. Тернополі» у свідоцтві про право на спадщину, не мають суттєвого значення та є назвою однієї і тієї ж самої вулиці у м. Тернополі. Зазначені розбіжності не мають жодного правового значення та не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки зміст заповіту ОСОБА_3 від 15.07.2004 року не містить жодних незрозумілостей чи суперечок, щодо місцезнаходження майна, яке заповідається, а воля заповідача є чіткою та зрозумілою.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладені обставин, приймаючи до уваги те, що покійний ОСОБА_3 за життя у встановленому законом порядку набув право власності на квартиру АДРЕСА_3( на ? частину в порядку безоплатної приватизації та на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті батька за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 17.04.2002 року), враховуючи наявність чинного заповіту від 15.07.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за реєстром 3-2888, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів належну йому квартиру та заощадження, де б вони не знаходились позивачу ОСОБА_1, з огляду на той факт, що позивач в установленому порядку звернулась у нотаріальну контору із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на квартиру№31 у будинку №9 по вул. А. Чехова у м. Тернополя в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 27.05.2011 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ст.ст. 1216, ст.1218, ст.1220, ч.1 ст.1225, ч.1 ст.1261 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №31, що знаходиться у будинку №9 по вул. А. Чехова у м. Тернополі в порядку спадкування за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 15.07.12004 року, за реєстром №3-2888, після смерті ОСОБА_3, який помер 27 травня 2011 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10