Справа № 495/3165/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 червня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Петрівська сільська рада Білгород-Дністровського району, про встановлення факту проживання однією сімєю не менше пяти років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю не менше пяти років та просить суд встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, яка померла в серпні 2015 року, проживали однією сімєю не менше як пяти років до часу відкриття спадщини.

При цьому, ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву тим, що вона є донькою ОСОБА_3 який в 1988 році одружився з ОСОБА_2. З 2010 року ОСОБА_1 проживала в одному будинку з батьком та ОСОБА_2 в селі Петрівка, до самої смерті останньої. Мали спільний побут, взаємні права та обовязки, тобто проживали однією сімєю. Однак, місце реєстрації заявниці в м. Миколаєві. Встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_2 більше пяти років необхідно ОСОБА_1 для реалізації своїх спадкових прав в якості спадкоємця четвертої черги.

Заявник у судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_4, надала до суду заяву з проханням заяву розглянути без її участі в судовому засіданні та задовольнити вимоги.

Представник Петрівської сільської ради у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином. До суду надійшла заява від Петрівської сільської ради про визнання вимог ОСОБА_5 та з проханням справу розглянути без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 429624, актовий запис № 1072, складений 03.09.2015 року відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, в серпні 2015 року померла ОСОБА_2.

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 485512, актовий запис № 48, складений 30.11.1988 року Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району, 30.11.1988 року ОСОБА_3 та Багнич (після шлюбу - ОСОБА_3) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклали шлюб.

До укладення шлюбу з ОСОБА_2, 14.02.1979 року у ОСОБА_3 народилась донька від першого шлюбу ОСОБА_3 (після шлюбу - ОСОБА_5) ОСОБА_7 заявник по справі. Тобто, коли батько заявниці уклав шлюб з ОСОБА_2, самій заявниці було 10 років.

Відповідно до ст..1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст.. 1264 КЦ України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

01 березня 2016 року державний нотаріус Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори ОСОБА_8 виніс постанову якою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, на земельну частку, що розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв'язок зі спадкодавцем.

Місце реєстрації заявниці, відповідно до її паспортних даних, місто Миколаїв, вул.. Аерофлотська, 37.

Як стверджує ОСОБА_1, з 2010 року вона проживала однією сімєю з батьком та ОСОБА_9 в селі Петрівка, мали спільний побут, бюджет, допомагали один одному по господарству. Саме заявниця провела похорони ОСОБА_2 Пилип івни. Такі обставини підтверджуються наступними доказами: довідкою Петрівської сільської ради № 118 від 12.04.2017 року; актом депутатів Петрівської сільської ради про встановлення факту проживання та ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_2, складений 12.04.2017 року; письмовими свідченнями сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11; письмовими свідченнями ОСОБА_12, яка була секретарем Петрівської сільської ради з 1993 року по 16.11.2015 рік.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7: при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пункт № 2 Постанови № 7: справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сімєю на момент відкриття спадщини, оскільки її доводи знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1258, 1264 ЦК України, ст.ст. . 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, яка померла в серпні 2015 року, проживали однією сімєю не менше як пяти років до часу відкриття спадщини, в період з 2010 року по серпень 2015 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя