Провадження № 2/331/345/2017
20.06.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
при секретарі Богач А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2013 р. ОСОБА_2 було отримано грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 8 000 доларів США, що згідно з курсом долара НБУ 26,17 грн станом на 13.12.2016 становила 209 360 грн, на підтвердження отримання грошей ОСОБА_2 складено розписку. Проте, в строки визначені в розписці ОСОБА_2 кошти не повернула, чим порушила умови зобовязання. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 209 360 грн., три проценти річних у розмірі 18 300 грн., та судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неприбуття не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів, наявних у справі достатньо для розгляду її по суті.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до з ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що 05.01.2013 року ОСОБА_2 під розписку взяла у ОСОБА_1 в борг гроші у розмірі 8 000 дол. США. Строк повернення грошей у розписці визначено в один рік, тобто до 05.01.2014.
Проте, суму боргу у визначений строк відповідач не повернула. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про повернення боргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, за яким відповідач взяла на себе обов'язок сплатити позивачу 8 000 дол. США.
Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань та передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.
Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», судам роз'яснено, що «у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення».
Курс долара за даними ПАТ КБ «Приватбанк» на 13.12.2016 року складає: 26,17 грн. за 1 долар.
Із застосуванням курсу валюти на час ухвалення судового рішення, але в межах заявлених позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 209360, 00 грн.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, виходячи із доведеності факту отримання ОСОБА_2 суми коштів у борг від ОСОБА_1, а також із того, що сума боргу не була повернута позичальником, перевіривши правильність розрахунків, наданих позивачем, приходить до висновку щодо обґрунтованості такожпозовних вимог у частині стягнення 3% річних в сумі 18 300 грн. на підставі ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.
Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Іншого розрахунку названих сум відповідачем суду не надано та не спростовано розрахунок, наданий позивачем.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає на користь позивача судовий збір.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 533, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 209 360,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотка річних від суми заборгованості у розмірі 18 300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 276,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Світлицька В.М.