Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/357/16-ц
Провадження по справі 2/281/24/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

з участю секретаря судового засідання Стужук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, треті особи: ПАТ «ОТП Банк», ВАТ КБ «Надра» в особі ЛРУ філії ВАТ КБ «Надра» про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

28.07.2016 ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, треті особи: ПАТ «ОТП Банк», ВАТ КБ «Надра» в особі ЛРУ філії ВАТ КБ «Надра» про зняття арешту з автомобіля.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ОСОБА_1 було досягнуто домовленості в усній формі про купівлю в останнього автомобіля НОМЕР_1, номер шасі WBAGA71090DA80135, 1992 року випуску. Після придбання вказаного автомобіля ОСОБА_3 стало відомо, що у 2011 році та в 2014 році постановою державного виконавця Франківського ВДВС м. Львова було накладено арешт на вказаний автомобіль. Виконавчі провадження повернуті стягувачу без виконання. Незважаючи на те, що виконавчі провадження закриті, арешт з вказаного автомобіля не знято. ОСОБА_1 нотаріальною довіреністю від 28.03.2016 доручив ОСОБА_3, повністю розпоряджатися, користуватися та володіти вказаним транспортним засобом. Представник позивача ОСОБА_3 просить зняти арешт з вказаного автомобіля.

Крім того, в ході судового розгляду ОСОБА_1 від свого імені надав представляти свої інтереси в судовому засіданні адвокату ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити їх та зазначив, що у ОСОБА_2 ВДВС м. Львова станом на 25.05.2016, відкритих виконавчих документів відносно ОСОБА_1 не перебуває, а виконавчі провадження були повернуті без виконання фізичним та юридичним особам. Він вважає, що є власником автомобіля НОМЕР_2 на підставі нотаріальної довіреності та надання грошових коштів у сумі 80000,00 грн. за вказаний автомобіль, а тому накладення арешту на автомобіль порушує його право користуватися своєю власностю.

Представником позивача ОСОБА_4 суду було надано інформаційний лист ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, в якому зазначено, що починаючи з 2010 року на виконанні у ОСОБА_2 ВДВС м. Львова перебувало зведене виконавче провадження про стягнення заборогованості з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк»; на користь ПАТ «КБ Надра»; на користь ПАТ « Укрсоцбанк»; на користь ОСОБА_5 Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 30.06.1999, боржник фізична особа, чи майно боржника, розшук яких здійснюється органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, про що були винесені постанови ОСОБА_2 ВДВС м. Львова: 28.04.2012, 31.07.2012, 17.10.2012 та 02.12.2015, а виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання.

Відповідач ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.

Представники третьої особи ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явилтся, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи та заперечення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 та абзацу 1 і 2 ч. 3 ст. 202, ч. ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів. Змістом договору є умови, які сторони передбачили в угоді. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода.

За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. (ч. 3 ст. 640 ЦК України)

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Судом встановлено, що 28.03.2016 року ОСОБА_1 надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_6, строком дії до 27.03.2019, якою ОСОБА_3 уповноважено укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження транспортним засобом, зокрема: керувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноваженого належним позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІНС №434241 від 29.05.2001 «BMV 730» державний номерний знак НОМЕР_3, номер шасі WBAGA71090DA80135, 1992 року випуску.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу вказаного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_1

Як вбачається з копії постанови ОСОБА_2 ВДВС Львівського міського управління юстиції від 25.05.2011 та від 12.02.2014 про арешт майна боржника та заборони його відчуження, що на все майно ОСОБА_1 накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження.

Відповідно до листа ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області №3893 від 25.05.2016, повідомляє що станом на 25.05.2016, відкритих виконавчих документів відносно ОСОБА_1 не перебуває, а виконавчі провадження були повернуті без виконання фізичним, юридичним особам та державі.

З листа ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 11.05.2017 №5438 вбачається, що державним виконавцем на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження» винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З матеріалів справи було встановлено, що державним виконавецем ОСОБА_2 ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1 не закрито, не скасовано арешт, який був накладений на все майно позивача в межах виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження повернуті стягувачу без виконання.

У ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджено Порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків.

У даному Порядку міститься вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засвоїв, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації».

Договір купівлі-продажу підлягає обов'язковій державній реєстрації та право власності на автомобіль виникає у набувача з моменту реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ.

Представник позивача ОСОБА_3 підтвердив, що вказаний транспортний засіб з обліку не знімався та зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, що є позивачем у справі.

Крім того, відповідно до п. 7 вищевказаного Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Пунктом 8 даного Порядку визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою, договором та іншими посвідченнями в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Таким чином, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб.

Оскільки вказаний автомобіль не був знятий з обліку для продажу на території України, цей транспортний засіб не міг виступати в якості об'єкту продажу, а тому і всі дії щодо його відчуження не можуть бути визнанні законними, зокрема, оплатна передача автомобіля від ОСОБА_1 до ОСОБА_3

Не ґрунтується на законі й доводи представника позивача ОСОБА_3 пpo те, що власник автомобіля підтвердив факт укладення договору та отримання грошей від нього за продаж вказаного автомобіля.

Нормами ст. ст. 210, 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації, а не з моменту передачі грошей та автомобіля. Фактична передача транспортного засобу у володіння представника позивача ОСОБА_3 не є наслідком набуття останнім права власності на вказаний автомобіль.

Вбачається, що в установленому порядку договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, між сторонами не укладався, державна реєстрація транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 не була здійснена, тому останній не набув права власності на автомобіль.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, керуючись законодавством, діючим на час виникнення спірних правовідносин дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Крім того, суд критично оцінює надані позивачем та його представниками докази у справі та факт набуття представником позивача ОСОБА_7 права власності на автомобіль НОМЕР_2, шляхом укладення нотаріально посвідченої довіреності від 28.03.2016 - з огляду на відсутність факту подальшої його державної реєстрації, тобто відповідного оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту), що виключає право представника позивача ОСОБА_3 на задоволення вимоги про зняття арешту з вказаного автомобіля, накладеного в межах процедури виконавчого провадження відносно кредитної заборгованості ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування арешту з майна є безпідставним та таким, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 208, 328, 334, 655 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, треті особи: ПАТ «ОТП Банк», ВАТ КБ «Надра» в особі ЛРУ філії ВАТ КБ «Надра» про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя І.І. Денисюк