Справа № 456/71/17
Провадження № 2-о/456/33/2017
РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1, звернувся в суд з заявою та просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що він народився 26 листопада 1972 року в м. Львів. З 1980 по 1990 рік навчався в Стрийській СШ №10, після закінчення якої вступив до Московського фізико-технічного інституту (МФТІ), в якому навчався до 1996 року. Тому в 1990 році він був вимушений знятися з реєстрації в м. Стрий та був поставлений на тимчасову реєстрацію на час навчання в гуртожитку МФТІ у м. Долгопрудний, Московської обл., РСФСР. Під час навчання він регулярно приїжджав додому в м. Стрий, Україна, де проводив з батьками літні та зимові канікули. 24 серпня 1991 р. - а це були літні канікули після першого курсу - він теж був вдома в колі сімї, і це добре памятають не тільки його рідні, а й друзі, з якими в цей час вони бурхливо обговорювали події, повязані з розпадом колишнього СРСР та факт набуття Україною статусу незалежної держави.

Після закінчення навчання він поступив в аспірантуру вищевказаного вузу на заочну форму навчання і переселився в гуртожиток, який знаходився в м. Москва, Російська Федерація. В 1998 році він звернувся в консульський відділ посольства України в м. Москва з проханням видати йому паспорт громадянина України, і 13.07.1998 р. отримав паспорт громадянина України для закордонних поїздок. Паспорт громадянина України він не міг отримати, так як тоді ще не було обміну паспортів.

В 2011 році він повернувся в Україну, де проживає разом з батьками за адресою колишньої реєстрації: АДРЕСА_1. З цього ж часу він безуспішно намагається отримати паспорт громадянина України, оскільки без нього він не може зареєструватися за адресою проживання та позбавлений інших прав, які надаються громадянам України.

Оскільки без встановлення даного факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, тому вимушений звернутись в суд з даною заявою.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, покликаючись на мотиви, викладені в заяві та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Стрийського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_3С та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 їх син та їм достеменно відомо, що станом на 24 серпня 1991 року він постійно проживав на території України. З 2011 року постійно проживає з ними за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Січових Стрільців 6а/35.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №339868 від 25 січня 1973 року, що заявник, ОСОБА_1, народився 26 листопада 1972 року в м. Львів, про що в Книзі реєстрації актів про народження 25 січня 1973 року зроблено запис №448.

Судом встановлено та підтверджується доданими до заявами копіями документів, що ОСОБА_1, навчався в Стрийській СШ №10, після закінчення якої в 1990 році вступив до Московського фізико-технічного інституту.

Відповідно до інформаційної відповіді №М-5 від 12 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії ХІ-СГ №579093, виданий 13 листопада 1988 року Стрийським МВ ВВС у Львівській області.

Окрім того судом встановлено, що в період заочного навчання в аспірантурі Московського фізико-технічного інституту, факт якого підтверджується довідкою від 18 жовтня 1996 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, заявник звертався в консульський відділ посольства України в м. Москва з проханням видати йому паспорт громадянина України. 13 липня 1998 року він отримав паспорт громадянина України для закордонних поїздок серії КС №041324 від 13 липня 1998 року. З копії даного паспорту, яка долучена до справи, вбачається, що в цей час, а саме з 09 вересня 2000 року він перебував на консульському обліку.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні, дослідженими обставинами справи встановлено, що ОСОБА_1 являється за національністю українцем, від народження до закінчення школи безвиїзно проживав на території України та постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, окрім того був документований закордонним паспортом який є власністю України серії КС №041324 від 13 липня 1998 року.

Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки дає йому право на оформлення паспорта громадянина України.

Таким чином, факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявника підтверджується поясненнями його представника, наведеними в заяві, показами свідків, а також зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому, за наведених обставин, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_5