Номер провадження 2/754/4699/17
Справа № 754/7405/17
У Х В А Л А

22 червня 2017 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Клочко І.В.

при секретарі Шевчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними.

21.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову. В своїй заяві позивач вказує на те, що існує реальна загроза утруднення невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також на те, що в разі відчуження майна відповідачем ОСОБА_5 штучно збільшить кількість осіб, які прима йтимуть участь в розгляді даного позову, збільшить розмір позовних вимог, що, в свою чергу, призведе до неправомірного затягування процесу.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2, а також заборонити ОСОБА_3 відчужувати вказане нерухоме майно на користь третіх осіб у будь-якій формі.

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними.

Ухвалою судді від 08.06.2017 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено на 21.09.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст.152 ЦПК України позов забезпечуються накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов»язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, а також положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, згідно якої види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, суд вважає за можливе задовольнити заяву дану заяву про забезпечення позову та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2, а також заборонити ОСОБА_3 відчужувати вказане нерухоме майно на користь третіх осіб у будь-якій формі, до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 168 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2, які належать ОСОБА_3.

Заборонити ОСОБА_3 відчужувати квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_2 на користь третіх осіб у будь-якій формі.

Стягувач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Боржник: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: