Справа № 390/738/17
Провадження № 2/390/422/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Високобайрацьке», про стягнення заборгованості з орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СФГ «Високобайрацьке» про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 3862 грн., відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.03.2002 року укладеного між ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2004 року померла ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт на все належне їй майно, спадкоємцем якого є позивач. 26.07.2004 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом, проте через брак коштів, свідоцтво про право на спадщину отримала лише 22.05.2012 року. В квітні 2015 року ОСОБА_1 стало відомо, що 06.03.2002 року ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке» уклали договір оренди земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_4 передала в строкове платне користування СФГ «Високобайрацьке» земельну ділянку №106, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер :02:000:0106, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. У період дії договору з 06.03.2002 року по 06.03.2012 року СФГ «Високобайрацьке» користувалися вказаною земельною ділянкою, проте не виконували договірні зобовязання, а саме не здійснювали орендну плату у період з 11.05.2004 року по 06.03.2012 року. Через неналежне виконанням СФГ «Високобайрацьке» умов договору утворилася заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у позові, оскільки сплив строк позовної давності звернення до суду.

Свідок ОСОБА_1 пояснила в судовому засіданні, що вона є племінницею ОСОБА_4, яка померла 11.05.2004 року, проте за життя тітка склала заповіт згідно якого заповіла їй усе своє майно, інших спадкоємців не має, а тому вона успадкувала все майно померлої, в тому числі земельну ділянку, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. ОСОБА_4 все своє життя проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, до 2002 року вони постійно проживали разом, а потім періодично до 11.05.2004 року, після смерті тітки вона переїхала до дітей в м. Кропивницький. 26.07.2004 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, з оформленням спадщини їй допомагала ОСОБА_5 Пакет правовстановлюючих документів щодо успадкованого майна вона отримала від сина, і до 2015 року документами не користувалася, оскільки всі необхідні документи надала ОСОБА_5 для оформлення спадщини. Успадкованим будинком користувалася, як дачею, а потім продала його. У 2015 році передивляючись документи, дізналася про договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке» від 06.03.2002 року. Однак, орендну плату отримала від ОСОБА_6 лише у 2004 році, а в 2005 році ОСОБА_6 повідомив їй, що буде платити орендну плату тільки після того, як вона переоформить земельну ділянку на себе. У період з 2005 року по 2012 рік орендної плати не отримувала, а в грудні 2012 року уклала з СФГ «Високобайрацьке» новий орендний договір щодо вказаної земельної ділянки, як новий власник.

Заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків; сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст.124 ч.4 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Судом встановлено, що 11.05.2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №198571, виданим 11.05.2004 року Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №10. За життя померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-КР №029076 належала земельна ділянка №106, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер :02:000:0106, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до розрахунку грошової оцінки земельної ділянки, загальна грошова оцінка угідь станом на 1995 рік становить 19 584 грн., а станом на 2001 рік складає 48 275 грн.

06.03.2002 року ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке» уклали договір оренди земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_4 передала в строкове платне користування СФГ «Високобайрацьке» земельну ділянку загальною площею 5,17 га, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років.

04.05.2004 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за реєстровим №4, згідно якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-470 від 22.05.2012 року ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку №106, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер :02:000:0106, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_4

Листами №16 від 28.12.2016 року та №11 від 26.01.2017 року Фермерське господарство «Високобайрацьке» відмовило ОСОБА_1 у задоволені вимог щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди земельної ділянки від 06.03.2002 року за період з 11.05.2004 року по 06.03.2012 року.

На запит суду завідувачем Кіровоградської районної державної нотаріальної контори надано лист №486/01-16 від 29.05.2017 року та копію спадкової справи №335/2004, що заведена після смерті ОСОБА_4, яка померла 11.05.2004 року, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачі свідоцтва, від інших спадкоємців заяв про прийняття, про відмову від прийняття спадщини не надходило, ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-470, щодо земельної ділянки №106, загальною площею 5,17 га, кадастровий номер :02:000:0106, що розташована на території Високобайрацької сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Викладені вище докази свідчать, що СФГ «Високобайрацьке» та ОСОБА_4 мали договірні правовідносини в яких відповідачем не виконано належним чином умови договору, оскільки остання померла 11.05.2004 року. Спадкоємцем померлої є ОСОБА_1, яка прийняла спадщину 26.07.2004 року, проте отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише 22.05.2012 року, і тільки у квітні 2015 року ОСОБА_1 стало відомо, що 06.03.2002 року ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке» уклали договір оренди спірної земельної ділянки, який припинив свою дію 06.03.2012 року. СФГ «Високобайрацьке» після смерті ОСОБА_4 продовжували користуватися земельною ділянкою, проте орендну плату ОСОБА_1, як спадкоємиці не сплачували, а тому виникла заборгованість. Проте, в ході допиту ОСОБА_1 в якості свідка, судом встановлено, що остання в 2004 році отримувала від голови СФГ «Високобайрацьке» ОСОБА_6 орендну плату за користування земельною ділянкою та була поінформована, що подальші виплати орендної плати будуть здійснюватися після зміни власника, чого не відбулося до 22.05.2012 року, і лише у грудні 2012 року ОСОБА_1, як новий власник, та СФГ «Високобайрацьке» уклали договір оренди щодо вказаної земельної ділянки.

Представником відповідача у ході судового розгляду подано суду письмову заяву в якій просив застосувати позовну давність, оскільки позивачу було відомо про існування договірних правовідносин СФГ «Високобайрацьке» та ОСОБА_4 з 2004 року.

Відповідно ст.214 ч.1 п.2 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно ст.ст.256, 257, 261, 266, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 2.3 Договору оренди земельної ділянки від 06.03.2002 року передбачено кінцевий термін розрахунку орендної плати закінчується не пізніше двох місяців після закінчення договору, тобто 06.05.2012 року. Будь-яких положень щодо збільшення строку позовної давності договір не містить. ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса 26.07.2004 року з приводу оформлення спадщини та 22.05.2012 року для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, предметом вказаної спадщини була земельна ділянка, що належала ОСОБА_4, а тому позивач при оформленні спадщини мала можливість дізнатися про те, що спірна земельна ділянка перебуває в орендному користуванні відповідача. Також, ОСОБА_1 в 2004 році отримувала від голови СФГ «Високобайрацьке» ОСОБА_6 орендну плату за користування земельною ділянкою та була поінформована, що подальші виплати орендної плати будуть здійснюватися після зміни власника, що свідчить про те, що позивачу було відомо про договірні відносини ОСОБА_4 та СФГ «Високобайрацьке». За таких обставин, суд вважає, що позивач довідалася та могла довідатися про порушення свого права 26.07.2004 року, а тому саме з вказаної дати підлягає обрахуванню загальний строк позовної давності тривалістю три роки, оскільки інше не передбачено сторонами у договорі.

Враховуючи, що позивач звернулася з позовом до суду 19.04.2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, а також не просила суд поновити строк позовної давності, зважаючи, що матеріали позовної заяви не містять жодних доказів поважності причин пропуску зазначеного строку, зупинення та переривання перебігу позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову через сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті позовних вимог, вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, що відповідає ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 266, 267, 626, 627, 1217, 1218 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Високобайрацьке», про стягнення заборгованості з орендної плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя