АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/2041/16-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/1033/К/17 інстанції Шумська О.В.
Категорія - 47 (I) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обгрунтування позову вказано, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 11 лютого 2010 року, виданого на ім'я ОСОБА_6 державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, остання є власником земельної ділянки площею 9,1 га, розташованої на території Софіївської селищної ради, з кадастровим номером: НОМЕР_1. Зазначена земельна ділянка була набута ОСОБА_6 у власність на підставі заповіту після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за життя була власником спірної земельної ділянкинНа підставі Державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виданого 04.12.2002 року. На данний момент ОСОБА_6 є єдиний власник спірної земельної ділянки, права якого належним чином оформлені та зареєстровані.

Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір оренди обумовленої земельної ділянки та 19.06.2012 року здійснено його реєстрацію у відділі Держкомзему Софіївського району, державний реєстратор - ОСОБА_9

Не дивлячись на цей факт, відповідачем, за не відомих обставин, було вчинено ряд дій, які порушують як особисті права позивача титульного власника (користувача) обумовленої земельної ділянки, так і мають ознаки правопорушення.

21.10.2016 року КП «Криничанське БТІ» за номером 17015688, здійснило реєстрацію речового права, а саме договору оренди земельної ділянки. Відповідно інформації з державного земкадастру, цей договір було укладено стосовно земельної ділянки площею 9,1 га, розташованої на території Софіївської селищної ради. Сторонами угоди є: орендар - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, орендодавець - ОСОБА_8

Тобто 21 жовтня 2016 року, бабуся ОСОБА_6, яка померла 27.06.2009 року, передала відповідачу у оренду земельну ділянку, яка була прийнята у спадщину її онукою - ОСОБА_6 ще у 2010 році.

На підставі наведеного позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею, 9,100 га, розташованої на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, укладений між ОСОБА_8 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований 21 жовтня 2016 року Комунальним підприємством "Криничанське бюро технічної інвентаризації".

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 9,1 га, розташованої на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, укладений між ОСОБА_8(орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2(орендар), зареєстрований 21 жовтня 2016 року Комунальним підприємством "Криничанське бюро технічної інвентаризації", номер запису 17015688.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, зокрема посилається на те, що справу розглянуто за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, власником земельної ділянки площею 9,100 га, розташованої на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області(кадастровий номер НОМЕР_1) являється ОСОБА_8 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. За життя вона склала заповіт, згідно якого земельну ділянку заповіла своїй онуці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом(а.с.5).

19 червня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки терміном на 5 років, який зареєстрований в Відділі Держкомзему у Софіївському районі 14 вересня 2012 року за № 02025(а.с.7-9).

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 21 жовтня 2016 року Комунальне підприємство "Криничанське бюро технічної інвентаризації" зареєструвало право оренди вищевказаної земельної ділянки за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.3).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 21 жовтня 2016 року Комунальним підприємством "Криничанське бюро технічної інвентаризації", суд першої інстанції виходив з того, що так як ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, то вона не могла підписати оспорюваний договір оренди земельної ділянки з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про оренду землі" спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскілкьи ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, то вона не могла підписати договір оренди земельної ділянки з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, який зареєстрований 21 жовтня 2016 року, тому наявні правові підстави для визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто за відсутності відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції щодо того, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 21 жовтня 2016 року Комунальним підприємством "Криничанське бюро технічної інвентаризації",ОСОБА_8 укласти не могла, оскільки вона померла ще ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: