АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3464/17 Справа № 209/3484/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвій Л.О.,Пидищи М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за поданням Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 задоволено (а.с.15-16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні подання (а.с.22-23).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 202/31846/13-ц на підставі рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 4МО/2007 від 16.02.2007 року у розмірі 1871217,85 грн. та стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму 10000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 1881217,85 грн., що еквівалентно 235358,17 дол. США та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 87161,75 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 90 815,90 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 57 380,52 дол. США.; стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 3441,00 грн. (а.с.5).

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпродзержинськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.08.2016 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом№202/31846/13-ц виданим 06.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 1881217,85 грн., 3441,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки від 08.08.2016 року стягувачем було встановлено, що боржник неофіційно працевлаштований в м. Дніпродзержинську та фактично мешкає в найманій квартирі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Володимира Логінова, 30 (а.с.6).

Відповідно до акту від 17.08.2016 року державним виконавцем згідно ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" здійснено вихід за адресою мешкання боржника, ніхто двері не відкрив (а.с.9).

Відповідно до інформаційної довідки від 17.08.2016 року, визначено все належне на праві власності майно боржнику ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно направлених запитів, отримано інформацію від Пенсійного фонду України (а.с.11).

Задовольняючи подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, суд першої інстанції посилався на ст. 377-1 ЦПК України та виходив із того, що боржник знає про невиконане зобов'язання по рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року, однак не виконує його та поважності причин невиконання не вказує, що є ознаками ухилення від виконання обов'язків, покладених на боржника судовим рішенням.

Однак, з зазначеними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про виконавче провадження та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України: в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Таким чином, посилання суду, як на підставу задоволення подання, на те, що боржник знає про невиконане зобов'язання по рішенню суду, неодноразово викликався до відділу ДВС для сплати заборгованості, але заходи щодо погашення заборгованості не вживає, що на сумку суду 1 інстанції й свідчило про ухилення від виконання обов'язків, покладених на боржника судовим рішенням, є передчасним, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду 1 інстанції і передає питання на новий розгляд до суду 1 інстанції, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, передчасно та без належного з'ясування і оцінки фактичних обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду подання на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 377-1 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року скасувати та передати питання щодо розгляду подання про тимчасове обмеження права виїзду за межі України на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: