Провадження №2/760/2525/17
В справі №760/151/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

02 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 47 067,49 гр. матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини останнього.

Посилається в позові на те, що 24 березня 2016 року на вул. Антонова, 2/32, корп. 4-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача, та автомобіля «Міні Купер» державний номерний знай НОМЕР_2, який належить йому на праві власності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний йому на праві власності автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1877/15 від 22 квітня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого йому пошкодженням транспортного засобу, в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 47 067,49гр.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_1 застрахована Полісом №АЕ/4970090 в ПАТ СК «Скайд».

При звернені до страхової компанії щодо страхового відшкодування, останньою не було виконано своїх обов'язків, не виплачено йому завдані внаслідок ДТП матеріальні збитки, а розмірі 47067,49 гр.

На виконання вимог закону він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, однак страхова компанія свого обов»язку перед ним не виконала, страхове відшкодування не виплатила.

В зв»язку з цим він самостійно звернувся до суб»єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості завданих йому збитків.

Враховуючи ці обставини, відмовою страховика виплатити йому страхове відшкодування, належне йому право обирати спосіб захисту порушених прав, просить стягнути суму завданих йому збитків з відповідача, як винуватця ДТП.

Подав до суду заяву, якою просить розглядати справу в його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з» являвся, про час розгляду справи сповіщався належним чином у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, однак судові повістки поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.п.4,5 ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою направляється поштою рекомендованим листом за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи вимоги даної норми закону, направлення відповідачу повідомлень про час розгляду справи за зареєстрованим місце проживання відповідача, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 24 березня 2016 року на вул. Антонова, 2/32, корп. 4-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача, та автомобіля «Міні Купер» державний номерний знай НОМЕР_2, власником якого є позивач.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Міні Купер», державний номерний знай НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнаний відповідач.

Встановлено також, що цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Форд» д/н НОМЕР_1 застрахована Полісом №АЕ/4970090 в ПАТ СК «Скайд», який був діючим на момент дорожньо-транспортної пригоди.

/ а. с. 6 - 7: 30 - 31;/

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до статтей 1 та 5 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 7 Закону страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Згідно з п. 36.2. ст.36 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як вбачається з позову, страхове відшкодування позивачу страховиком виплачено не було.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1877/15 від 22 квітня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Міні Купер» д/н НОМЕР_2, в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 47067,49гр.

/ а.с.8 - 14 /

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22.1 даного закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.11 вище приведеної постанови Пленуму ВССУ, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з викладеного вище, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої належний позивачу автомобіль був пошкоджений, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551,20 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16,1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 1,5,7 Закону України « Про страхування», ст.ст.6, 22,36 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 47 067,49 гр. матеріальної шкоди, 551, 20 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя