АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4209/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 травня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, у якій просила переглянути рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 травня 2017 року по справі № 2018/20499/2012 за нововиявленою обставиною недійсністю договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що було встановено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2017 року, на підставці чого просила рішення районного суду скасувати і постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначала, що вказаним рішенням рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 травня 2017 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, вона була виселена з квартири АДРЕСА_2.

23 березня 2017 року Апеляційним судом Харківської області по справі № 640/9850/16-ц було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири № 7 в будинку№82 по вул.Сумській в м. Харкові на підставі чого ОСОБА_5 набув право власності на вказану квартиру. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків зокрема тих, що повязані з його недійсністю.

Недійсність правочину на підставі якого проводиться виселення особи вказала істотною обставиною, яка не була їй відома на момент розгляду справи у суді, так як рішення про недійсність правочину ухвалене 23.03.2017 року.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22 травня 2017 року заяву ОСОБА_3 було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відкриття провадження за нововиявленими обставинами. При цьому посилалась на порушення судом норм матеріального та процесуального права, конвенцій гарантій права на справедливий суд.

Розглянувши справу відповідно до ст. 305 ЦПК України за відсутності всіх учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги і дослідивши матеріали спррави колегія суддів вважає за необхідне задовольнити скаргу частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами, якими є, зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що визнання недійсним правочину, на підставі якого було виселено заяницю з квартири не є нововиявленою обставиною, оскільки ця обставина існувала на день розгляду справи, а рішення судів про визнання цього договору були ухвалені після ухваленні рішення суду про виселення.

Однак при цьому суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, який передбачений абз. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, згядно до якої заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наступні роз'яснення змісту вказаної норми цивільного процесуального права, які були надані у п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2012 № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами": встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Право на справедливий суд гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 1950р., що передбачає право на доступ до суду, яке у даному випадку врегульоване вказаною нормою абз. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, що передбачає чітке правило трирічного строку, який є достатнім для можливого перегляду рішень суду за нововиявленими обставинами. Одним із фундаментальних аспектів конституційного принципу верховенства права, що передбачений ст. 8 Основного Закону України, є принцип юридичної визначеності, який передбачає як належну якість закону, в чому у даному випадку немає сумнівів, так і повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. У п. 40 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) в контексті дослідження ознак гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції права на доступ до суду було надано наступне тлумачення складової частини цього права, принципу остаточності рішень: цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Виходячи з цього, колегія суддів відхиляє доводи скарги з приводу порушення права на справедливий суд і не вбачає підстав для незастосування вказаної норми абз. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, згідно до якої провадження за нововиявленими обставинами, яке без врахування спливу трирічного строку на звернення до суду з такою заявою було помилково відкрито судом першої інстанції, - підлягає закриттю.

Таким чином, заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами була розглянута судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 травня 2017 року скасувати і провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадціти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії