Справа №521/8/17
Провадження №2/521/2195/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи з незаконно займаної квартири, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення особи з незаконно займаної квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002021 від 10.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

07.07.2016 року помер громадянин ОСОБА_3, з яким гр. ОСОБА_1 проживала з жовтня 2015 року в фактичних шлюбних відносинах та з яким вони мали намір одружитися 25.07.2016 року. Після похорон вона поїхала до своєї доньки в м. Полонне Хмельницької області.

26.07.2016 року, повернувшись до Одеси в їх спільну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій вони з ОСОБА_3 разом проживали останній рік, ОСОБА_1 було встановлено, що гр. ОСОБА_2, відкривши вхідні двері, самовільно вселився в її квартиру, яку їй заповів її покійний цивільний чоловік ОСОБА_3 та використовуючи нецензурну лексику, примусив ОСОБА_1 звільнити приміщення. ОСОБА_4 неодноразово ОСОБА_1 обзивав нецензурними словами, застосовував до неї фізичну силу, бив її, вона отримана тілесні ушкодження, що підтверджується експертизою, яка знаходиться в Хмельницькому відділенні Малиновського ВП ГУНП в Одеській області.

15.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського ВП ГУНП в Одеській області, що знаходиться по вул. Мечникова, 53, м. Одеса. У вирішенні цього питання ОСОБА_1 не допомогли. Тоді вона звернулась 17.08.2016 року в Малиновську прокуратуру, де її повідомили про те, що правопорушник ОСОБА_2 проживає незаконно і його може виселити поліція без суду. Але вже декілька місяців правопорушник проживає в зазначеній квартирі по теперішній час. Поліція нічого так і не робить.

Дії ОСОБА_2 порушують законні права ОСОБА_1 як спадкоємиці, оскільки дана квартира була заповідана їй її цивільним чоловіком ОСОБА_3

ОСОБА_2 так і продовжує проживати в квартирі незаконно та перешкоджає ОСОБА_1 в доступі до квартири.

Просить суд виселити гр. ОСОБА_2 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву (вхід. № 25206 від 12.06.2017 року), в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надав заяви (вхід. ЕП-1826 від 11.05.2017 року та вхід. 21432 від 19.05.2017 року), в яких позовні вимоги не визнав.

Суд, вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 15.01.2016 року ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 належну йому квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6).

07.07.2016 року ОСОБА_3 помер, про що складено свідоцтво про смерть серії І-жД № 461167 (а.с.7).

Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 356, ст. 125 ч.2 КК України (а.с. 17) написаної ОСОБА_1, після похорону ОСОБА_3 ОСОБА_1 поїхала до своєї доньки в м. Полонне, Хмельницької області.

26.07.2016 року, повернувшись до Одеси, вона виявила, що в квартирі в АДРЕСА_3, в якій вони проживали разом з ОСОБА_3, самовільно вселився ОСОБА_2 та використовуючи нецензурну лексику, примусив її звільнити приміщення.

У судовому засіданні 29.03.2017 р. відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що він дійсно проживає у спірній квартирі за домовленістю з ОСОБА_5 по теперішній час, позивач зверталась до нього та просила звільнить квартиру АДРЕСА_4, однак він її не впустив до квартири, оскільки ОСОБА_1 не має документів на підтвердження того, що вона є власником квартири.

30.05.2017 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 померлого 07.07.2016 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем доведено, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у здійсненні нею права користуваннясвоїм майном для власного проживання, а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення особи з незаконно займаної квартири задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя О.С. Леонов