Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій чи бездіяльності органами досудового розслідування, прокуратури та суду, за касаційними скаргами Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Знам'янська місцева прокуратура Кіровоградської області, Світловодський відділ поліції ГУ НП в Кіровоградській області, Міністерство внутрішніх справ України, Світловодський відділ Знам'янської місцевої прокуратури, про відшкодування втраченого заробітку та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури.

Позов обґрунтовував тим, що 30 вересня 2014 року ним було отримано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2015 року, який набрав законної сили 18 травня 2015 року, його визнано невинуватим у вчиненні вказаного злочину та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв'язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження закрито.

Вважав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення незаконним і таким, що спричинило йому моральну шкоду, оскільки під час перебування під слідством і судом протягом 8 місяців 18 днів були порушені його нормальні життєві зв'язки, це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, потягло за собою психоемоційне напруження, переживання.

Крім того, через оголошення підозри у вчиненні злочину, він втратив можливість виїхати на роботу за попередньо укладеним трудовим договором від 15 серпня 2014 року із ТОВ «ВЕК» та отримати відповідно дохід.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь на відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн та втрачений заробіток в сумі 111 102 грн.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 25 жовтня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, прокуратуру Кіровоградської області, виключено третіх осіб з переліку учасників розгляду справи.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 15 листопада 2016 року провадження в частині позовних вимог про відшкодуванні втраченого заробітку закрито.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кировоградської області від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 27 520 грн на відшкодування моральної шкоди в сумі.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

У поданих касаційних скаргах Державна казначейська служба України та Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду відповідає наведеним вимогам в повному обсязі.

Судом установлено, що 28 січня 2013 року СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області було розпочато кримінальне провадження № 0000375 за заявою ОСОБА_4 про заволодіння її грошовими коштами, шляхом шахрайства, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

30 вересня 2014 року ОСОБА_3 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

31 жовтня 2014 року прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2015 року ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні вказаного злочину, за ч. 1 ст. 190 КК України виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв'язку з недоведеністю, що в його діянні є кримінальне правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 січня 2013 року відносно ОСОБА_3 про скоєння ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрито.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року зазначений вирок суду залишено без змін.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, виходив із того, що перебування позивача під слідством та судом з 30 вересня 2014 року (часу вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) до 18 травня 2015 року (постановлення виправдувального вироку судом), всього: 8 місяців 18 днів, є підставою для відшкодування йому моральної шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

При визначенні розміру на відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, апеляційний суд виходив із розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи (3 200 грн), урахувавши правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки, встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанціїправильно застосував правові норми та ухваливправильнепо суті рішення.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Ураховуючи фактичні обставини справи, тривалість перебування позивача під слідством і судом, глибину його переживань у зв'язку з врученням підозри у вчиненні злочину, вимушені зміни у житті у зв'язку з цим, з урахуванням вимог розумності і справедливості, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 27 520 грн, які підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, правильнозастосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова