Провадження № 2/127/17/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Романюк Л.Ф.,

при секретарі : Курутній О.В.,

за участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2016 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що між ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 450 від 14.03.2008 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 50 000 дол. США у тимчасове користування до 14 березня 2018 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. У зв'язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»).

Відповідно до кредитного договору Відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти, однак станом на даний час зобов'язань за договором не виконує. Крім того, відповідно п. 3.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний забезпечити повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Не зважаючи на обов'язковість виконання взятих не себе зобов'язань, встановлені Договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати процентів за кредит Відповідачем не дотримуються.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року по справі №2-4242/10р. було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк»,зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 483 457,26 грн. Проте заборгованість за рішенням суду відповідачем не сплачена, крім того відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов договору. Тому, ПАТ «ВіЕйБі Банк» вимушений звернутися за захистом свого порушеного права до суду за стягненням різниці заборгованості з урахуванням рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 р. по справі №2-4242/ 10р., зокрема, 90 000.00 грн.

24.11.2016 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» звернулось в суду з заявою про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року по справі №2-4242/10р. було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк»,зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 483 457,26 грн.

Проте, заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того, відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов договору. Станом на 06.05.2016 р. заборгованість за кредитним договором №450 від 14.03.2008 р. становить 1 233 696,23 грн., в т.ч.: заборгованість за кредитом по відсотках 45 637,74 дол. США; заборгованість по розрахунковому обслуговуванню 11 842,25 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 75 295,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

05.04.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 14.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 450 згідно з яким банк мав надати позичальнику 50 000 дол. США кредитних коштів.

Відповідно до кредитного договору позичальник повинен надати банку кошти (кошти щомісячний платіж 0,07 %) у сумі 175,76 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії.

Обовязок сплачувати комісію позивач вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просить суд визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору, оскільки несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це на думку позивача є підставою для визнання таких положень недійсними.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позовній заяві. Просив уточнений позов задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнав, просив суд застосувати до неї строки позовної давності та відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні первинний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні застосувавши строки позовної давності до даних вимог. Зустрічну позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладені в ній та просив суд зустрічний позов задоволити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобовязань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 № 63, було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на два роки до 19.03.2018 включно.

18.05.2010 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3».

Судом встановлено, що між ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 450 від 14.03.2008 року, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США у тимчасове користування (до 14 березня 2018 року), на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (а.с5,8).

Відповідно до кредитного договору Відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити проценти, однак станом на даний час зобов'язань за договором не виконує.

Відповідно п. 3.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний забезпечити повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом.

Відповідно п.2.4.3 Кредитного договору Прозичальник зобов»язаний забезпечити плату за обслуговування кредиту, передбаченого п.1.4.1 даного Договору відповідно до Графіку.

Норми ст.ст. 509, 623 625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року по справі №2-4242/10р. було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 483 457,26 грн. Рішення набуло законної сили 27.12.2010 року (а.с11).

Незважаючи на вищевказане рішення суду, що набуло законної сили, заборгованість за рішенням суду не сплачена, крім того, відповідно до умов договору триває нарахування процентів на суму боргу та штрафних санкцій за невиконання умов договору.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1, ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на 06.05.2016 р. заборгованість за кредитним договором №450 від 14.03.2008 р. становить 2 706 424,66 грн., в т.ч.: заборгованість за кредитом - 47 462,45 дол. США; відсотки - 677,09 дол. США; комісія по РО - 14 828,56 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 75 295,94 грн.

24.11.2016 року позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» уточнив свої позовні вимоги з урахуванням рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року справі №2-4242/10р. та просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитом (різниця): 0,00 дол. США; заборгованість по відсотках (різниця): 56 677,09 дол. США - 11 039,35 дол. США = 45 637,74 дол. США (що за курсом НБУ станом на 06.05.2016 року, якій дорівнює 25,123024 грн. за 1 дол. США, складає - 1 146,558,04 грн.); заборгованість за РО: 14 828,56-2 986,31 грн. =11 842,25; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка): 75 295,94 грн.

Згідно розрахунок заборгованості за кредитним договором № 450 заборгованість по відсотках, заборгованість за РО та штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) позивачем нарахована за період з 14.02.2011 року по день звернення з даним позовом до суду, тобто 06.05.2016 року.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, а саме ст.. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із частинами четвертою, пятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення, що було зроблено відповідачем та подано до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності від 05.04.2017 року (а.с. 230).

Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Перебіг позовної давності шляхом предявлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Остання проплата відповідачем мала місце в травні 2009р. в сумі 377,19 доларів США.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року по справі №2-4242/10р. було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 483 457,26 грн. Рішення набуло законної сили 27.12.2010 року (а.с11).

З даним позовом поивачі звернулись 06.10.2016р. в межах дії кредитного договору, який має місце до 14.03.2018року.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати до вимог первинного позову позовну давність, а саме до вимог про стягнення заборгованості по відсотках та заборгованості за розрахункове обслуговування загальний строк позовної давності три роки та до заборгованості по штрафу за несвоєчасне погашення кредиту (неустойки) спеціальний строк позовної давності в один рік.

З врахуванням вказаного, позовні вимоги первинного позову підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором в розмірі 587311,73 грн., з яких заборгованість по відсотках (різниця): 20 675,36 дол. США - (що за курсом НБУ станом на 21.06.2017 року, якій дорівнює 26,0349 грн. за 1 дол. США, складає 538 280,93 грн.); заборгованість за РО: 5 479,25; штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка): 43 551,55 грн.

Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним, то суд і вданому випадку застосовує загальний строк позовної давності три роки, про застосування якого в судовому засіданні було заявлено клопотання представником позивача ОСОБА_1, і вважає за необхідне відмовити в його задоволенні повністю, оскільки зустрічний позов поданий поза межами строку позовної давності, а саме 05.04.2017 року, а про порушення свого права ОСОБА_4 було відомо з моменту укладення кредитного договору - 14.03.2008 року.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ Про судовий збір суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_4 на користь позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» судовий збір 1378 гривень.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 267, 509, 526, 536, 610, 611, 623, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, ЗУ Про судовий суд

в и р і ш и в:

Позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором в розмірі 587311,73 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.

В решті позову -відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» про захист прав споживача та визнання договору частково недійсним- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з моменту проголошення даного рішення суду.

Суддя: