У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 31 жовтня 2013 року та 30 травня 2014 року ОСОБА_2 написала заяви для призначення їй одноразової допомоги при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було складено акт від 27 травня 2015 року № 17-22/128, яким встановлено, що ОСОБА_2 виїхала з України 04 квітня 2013 року і в Україну не поверталася.

Заява від ОСОБА_2 була прийнята 31 жовтня 2013 року та зареєстрована під № 430465, а заява від 30 травня 2014 року була прийнята та зареєстрована за № 49778 - 30 травня 2014 року.

Довіреність для здачі документів на призначення допомоги у справі відсутня.

У своєму поясненні щодо прийому документів від відповідача провідний спеціаліст відділу з прийому громадян ОСОБА_3 вказала, що прийняла документи 31 жовтня 2013 року від ОСОБА_2 згідно з оригіналом паспорта та звірила особисто із заявником. Спеціаліст 1-ї категорії відділу з прийому документів ОСОБА_4 в своєму поясненні відмітила, що документи приймалися згідно з паспортом і були звірені з особою.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 безпідставно нараховано та виплачено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - 7 290 грн 02 коп., в тому числі, за 2013 рік - 2 362 грн 82 коп., за 2014 рік - 4 927 грн 20 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, у задоволенні позову Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною о досягнення нею трирічного віку, відмовлено.

У касаційній скарзі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій, керуючись ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та п. 49 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, виходили з недоведеності факту вини ОСОБА_2 в отриманні коштів соціальної допомоги, а тому відсутні підстави для стягнення з неї виплачених сум соціальної допомоги.

Доводи касаційної скарги та зміст судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Управлінню соціальної політики Тернопільської міської ради у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Державна фінансова інспекція в Тернопільській області, про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги по догляду за дитиною о досягнення нею трирічного віку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко