Провадження № 2/521/733/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого - судді Целуха А.П.

при секретарі - Корнієнко Л.В.

з участю адвокатів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини і визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 та просить суд встановити факт спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року, визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позивач пояснив, що 09 квітня 2015 року померла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. В день її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності номер 33496571, виданого 12.02.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області. З 02 квітня 2009 року він переїхав зі своїми речами проживати до ОСОБА_6 З цього часу він надавав їй матеріальну і фізичну допомогу, фактично вони почали проживати однією сімєю. У нього з ОСОБА_6 був загальний бюджет, вони вели спільне господарство. Позивач забезпечував ОСОБА_6 продуктами, ліками, тому що вона булла людиною похилого віку, інвалідом І групи та потребувала сторонньої допомоги, турбувався про неї. Також позивач оплачував всі комунальні послуги. За час спільного проживання з ОСОБА_6 вони придбали холодильник та пральну машинку.

В шлюбі позивач не перебував, близьких родичів у ОСОБА_6 не було.

В присутності позивача, 09 квітня 2015 року ОСОБА_6 померла. Позивач організував поховання ОСОБА_6 за кошти, які були зібрані разом з ОСОБА_6 за час спільного проживання.

27.07.2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що починаючи з 2009 року вона 2 раза на рік приїжджала до ОСОБА_6 та позивача в квартирі не бачила.

Вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку в задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 09 квітня 2015 року померла ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності номер 33496571, виданого 12.02.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиці Одеської області. Квартира складається з: кімната площею 10,30 кв.м, кімната площею 17,50 кв.м, кімната площею 17,40 кв.м, кухня площею 5,90 кв.м, ванна кімната площею 2,10 кв.м, туалет площею 1,10 кв.м, коридор 7,30 кв.м, балкон 0,70 кв.м. Жила площа квартири складає 45,20 кв.м., загальна площа складає 62,30 кв.м.

За життя, ОСОБА_6 склала два заповіти, однак в подальшому їх скасувала. На день смерті ОСОБА_6 заповіту не було.

Після смерті ОСОБА_6 позивач і відповідач звернулися з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Так, позивач просить встановити факт спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року дня вселення до квартири спадкодавця та проживання в неї до часу відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року.

Крім цього, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 02 квітня 2009 року уклав з ОСОБА_6 договір оренди квартири АДРЕСА_4 та одразу вселився в квартиру, в якій проживає до наступного часу. З часу вселення до квартири ОСОБА_6 він став проживати з нею однією сім'єю. Цєй факт підтверджується тим, що позивач надав суду розрахункову книжку по оплаті за квартиру за 2009-2015 роки та квитанції про сплату за комунальні платежі, на яких є його підпис при сплаті за вищевказані платежі (т.1 а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23). Крім цього, позивачем надані квитанції про придбання ним медичних ліків за 2012, 2014-2015 роки для ОСОБА_6, (т.1 а.с. 24, 25, 26) так як вона була інвалідом I групи та потребувала постійного стороннього догляду, який він здійснював за нею.

Факт проживання позивача в квартирі ОСОБА_6 підтверджується тим, що одразу після вселення до квартири, він 09 квітня 2009 року уклав договір № 53617 про надання телекомунікаційних послуг, в якому вказані його прізвище та адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свідок ОСОБА_7 повідомила що є ріелтором з нерухомого майна. Весною, в квітні 2009 року до агентства нерухомості звернувся ОСОБА_4 з проханням знайти йому квартиру для проживання. Вона привела його до ОСОБА_6, з якою ОСОБА_4 уклав договір оренди строком на 6 місяців.

Свідок ОСОБА_8, який з серпня по грудень 2012 року орендував кімнату у квартирі ОСОБА_6 пояснив, що орендував квартиру у ОСОБА_6 За період проживання в квартирі, в неї також проживав з квітня 2009 року і ОСОБА_4 Позивач проживав з ОСОБА_6 однією сім'єю. ОСОБА_6 була інвалідом I групи, потребувала стороннього догляду. Цей догляд надавав ОСОБА_4, який постійно покупав продукти харчування, медичні ліки, убирав квартиру, стирав її особисті речі, готував для них їжу. Він бачив як ОСОБА_6 неодноразово давала ОСОБА_4 грошові кошти для покупки продуктів харчування, медичних ліків. Будь-хто із родичів ОСОБА_6 до неї не приходив.

Згідно до ст. 3 ч.2 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що факт спільного, постійного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року на час відкриття спадщини - по день смерті ОСОБА_6, 09 квітня 2015 року знайшов своє підтвердження і в поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і в письмових доказах.

Враховуючі вказані норми та встановлені судом обставини, суд вважає, що вимога позивача про встановлення факту спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року є обгрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.

Оскільки позивач спільно проживав однією сімєю, був повязаний спільним побутом, мав спільний бюджет із ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року, то має право на спадщину у четверту чергу.

Як вбачаэться з довідки № 21 від 05.08.1986 року з ЖБК «Приморський-13» зі спадкової справи № 399/1986 після смерті ОСОБА_9, що пай на квартиру АДРЕСА_5 належить ОСОБА_6.

Також в матеріалах справи (т.1 а.с.132) є реєстраційне посвідчення Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації від 17.11.1993 року про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_10.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2015 року видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_5.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається в наслідок смерті особи.

Статею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

29 липня 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т.1 а.с.73).

Відповідно до статті 1264 ЦК України, передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 спільно, постійно проживав однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року, тобто більш ніж 5 років.

Згідно із п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки.

Крім того, свідкі ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, які були допитані у судовому засіданні не надали жодних істотних даних, які мають правове значення для вирішення спору та встановлення того факту з якого часу проживав у квартирі ОСОБА_4Г, які були відносини між ним та ОСОБА_6

Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов задовольнити, встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року та визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Також, як розяснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58,59 ЦПК України) в порядку, передбаченому статтями 185,187,189 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3,10,60, 64, 74, 212, 213, 234, 256, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1258, 1264, 1268, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 повністю задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_6 з 02 квітня 2009 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_4 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, померлої 09 квітня 2015 року право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,30 кв.м, що складається з: кімната площею 10,30 кв.м, кімната площею 17,50 кв.м, кімната площею 17,40 кв.м, кухня площею 5,90 кв.м, ванна кімната площею 2,10 кв.м, туалет площею 1,10 кв.м, коридор 7,30 кв.м, балкон 0,70 кв.м, жила площа квартири складає 45,20 кв.м.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Целух А.П.

19.06.17