Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1342/17 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Є.У.№ 310/250/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у справі за позовом Бердянського місцевого прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Бердянський місцевий прокурор Запорізької області в інтересах держави звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 31.03.2010 року Бердянською міською радою прийнято рішення №17 "Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», п.5.3 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,0830 га., розташовану за адресою: вул. Курортна, 90-а для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку по вул. Курортній, 90-а у м. Бердянськ, серії ЯК №911792, кадастровий номер земельної ділянки :07:002:0102.

Відповідно п. 5.3 рішення Бердянської міської ради № 17 від 31.03.2010 р. та державний акт на право власності серії ЯК №911792 підлягають визнанню недійсними, а земельна ділянка поверненню територіальній громаді м. Бердянську у зв'язку з порушенням вимог ст.ст.51, 60, 61, 84, 116, 118 Земельного кодексу України, ст.ст. 85, 88, 90 Водного кодексу України, 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст.12, 19 Закону України «Про планування та забудову території», ст.ст. 1, 16, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», 3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Проект відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_5 погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства.

В порушення вимог ст.118 ЗК України проектна документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Курортній, 90-а в м. Бердянську затверджена оскаржуваним рішенням Бердянської міської ради без проведення експертизи.

У зв'язку з виявленням численних порушень вимог земельного та містобудівного законодавства позитивні висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_5 вищезазначеної земельної ділянки 01.06.2010 р. та 22.03.2011 р. були відкликані управлінням Держкомзему у м. Бердянську та управлінням архітектури та містобудування Бердянської міської ради відповідно.

Доказ незаконності оскаржуваного рішення Бердянської міської ради та неправомірного набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку є розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 16.04.2010 р. №101, пунктом 14.4 якого зазначено, що Бердянській міській раді необхідно скасувати висновки, надані з 20.05.2009 р., стосовно відведення земельних ділянок під індивідуальне дачне будівництво на територіях рекреаційного призначення.

На підставі постанови прокурора від 08.12.2014 р., винесеної в межах кримінального провадження №0005963 Приватним підприємством «Азовгеопроект» проведено геодезичне дослідження розташування спірної земельної ділянки відносно урізу води Азовського моря. Результати вказаного дослідження оформлено у вигляді ситуаційній схеми, відповідно до якої виділена ОСОБА_5 оскаржуваним рішенням Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 р. земельна ділянка знаходиться в межах міста Бердянська, на території Бердянської коси в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 525 м від урізу води Азовського моря.

Спірна земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність.

У рішенні Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 р. розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки. При затверджені оскаржуваним рішенням ради проекту землеустрою спірним рішенням міської ради порушено вимоги містобудівного законодавства.

Забудова та використання території населених пунктів повинні відповідати Генеральному плану відповідного населеного пункту.

Генеральний план м. Бердянська затверджений рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009 року, при цьому за адресою виділеної оскаржуваним рішенням Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 р. ОСОБА_5 земельної ділянки вказаним Генеральним планом передбачено лише розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, що підтверджується листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12.12.2014 року.

Відповідно до проектних рішень Генерального плану міста будівництво нових дачних районів в межах міста Бердянська не передбачено. Заборона на будівництво нових дачних районів в міських населених пунктах, також передбачена пунктом 3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень».

В порушення норм законодавства та Генерального плану міста Бердянська, спірним рішенням Бердянської міської ради №17 від 31.03.2010 року ОСОБА_4А передано у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва.

Бердянською міською радою при прийнятті п.5.3 рішення № 17 від 31.03.2010 р. порушено вимоги земельного, водного та містобудівного законодавства, що вказує на протиправність дій міської ради, а тому позивач вказав, що зазначене рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність чинним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови для подальшого отримання державного акта на право власності на землю.

Правовою підставою для видачі спірного державного акта є рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 31.03.2010 року № 17.

Відповідно п. 5.9 рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 17 від 31.03.2010 р. «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а виданий на його підставі державний акт на право власності серії ЯК №911792 - визнанню недійсними.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 23.12.2013 р. придбала у ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0830 га, кадастровий номер :07:002:0102.

Тому вказана земельна ділянка вибула з власності держави на підставі рішення Бердянської міської ради, яке прийнято в порушення вимог чинного законодавства.

За таких підстав земельна ділянка площею 0,0830 га, кадастровий номер :07:002:0102, підлягає витребуванню у ОСОБА_3

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визнати незаконним та скасувати рішення Бердянської міської ради, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку та витребувати земельну ділянку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувати п.5.3. рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 17 від 31.03.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.»

Визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯК № 911792 на земельну ділянку площею 0,0830 га, виданого на імя ОСОБА_4 для ведення індивідуального дачного будівництва по вул. Курортній, 90- а в м. Бердянську.

Витребувано з володіння ОСОБА_3 земельну ділянку вартістю 70284, 40 грн., площею 0,0830 га, кадастровий номер :07:002:0102, яка знаходиться на вул. Курортній, 90- а в м. Бердянську Запорізької області та передати її територіальній громаді м. Бердянська.

Стягнуто з Бердянської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 81, 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 81,20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 81, 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем Бердянським місцевим прокурором не пропущений строк позовної давності для звернення до суду, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. При цьому суд також послався нате, що Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-VI, який набрав чинності 15.01.2012 року, п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України був виключений. Разом з тим, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Скасовуючи оскаржуване рішення та ухвалюючи нове про відмову у позові судова колегія виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" та ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст. 46 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 цієї статті органи та інші особи, які відповідно до ст. 45 ЦПК України звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ст. 268 ЦК України передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у п. 4 ч. 1 цієї статті зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Однак п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як субєктів владних повноважень положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України не поширюється на позови прокуратури, які предявляються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, а на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832цс15.

Враховуючи, що прокурор звернувся до суду в інтересах держави у січні 2015 року, при цьому про відсутність у відповідача права на отримання спірної земельної ділянки Бердянська міська рада повинна була та могла дізнатись принаймні 31 березня 2010 року, при прийнятті оскаржуваного рішення щодо передачі земельної ділянки у власність.

Про застосування строків позовної давності відповідачем була подана заява (а.с.222-223 т.1), що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Доводи позивача про те, що про порушення прав держави він дізнався лише під час проведення перевірки не підтверджені належними доказами.

Так, в справі відсутні будь-які переконливі докази на підтвердження того, коли і у звязку з чим проводилася перевірка та що унеможливлювало її проведення в межах строків позовної давності.

Натомість відповідач посилається на те, що на засіданні Бердянської міськради, коли ухвалювалося оспорюване рішення міськради від 31.3.2010 року, запрошувався прокурор, у квітні 2010 року управлінням Держінспекції головного управління Держкомзему була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства, були виявлені порушення, про які у квітні 2010 року був повідомлений прокурор, а у листопаді 2010 року ним вносився протест з вимогою про скасування оспорюваного рішення міськради. Один з пунктів зазначеного рішення міськради був предметом розгляду адміністративного суду.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що позов не підлягає задоволенню у звязку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 309, 314,315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Бердянського місцевого прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: