Справа № 199/2977/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

За участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» та Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, предявивши позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13 березня 2013 року між позивачем ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №DN1YRB209330499, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 13 911,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2016 року.

ОСОБА_4 помер 31 березня 2013 року, актовий запис №2310 від 02.04.2013 року. Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

21.06.2013 позивачем була отримана відповідь з Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих. №2336/01-16 від 18.06.2013 року, в якій було зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була відкрита на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

13.10.2013 позивачем було повторно направлено запит до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо звернення спадкоємців після ОСОБА_4, на який 23.10.2013 була отримана відповідь Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що інформація стосовно спадкоємців померлого ОСОБА_4 не може бути надана відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Позивач зазначає, що на час смерті позичальник ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором №DN1YRB209330499 не виконав, в звязку з чим станом на 13 березня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 13467,80 грн.

На підставі зазначеного позивач просив визнати фактичними спадкоємцями та стягнути солідарно з ОСОБА_1, який є батьком спадкодавця, ОСОБА_2, яка є матір'ю спадкодавця, та ОСОБА_3, який є братом спадкодавця, на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 13467,80 грн. та судові витрати (а.с.1-2, 88-91 т.1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (а.с.101-102, 199 т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 230-232 т.1).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 травня 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» та Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 надав пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПАТ СК «Альфа Страхування» відповідно до договору добровільного страхування від 13 березня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ СК «Альфа Страхування». Вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ КБ «ПриватБанк», але банк до страхової компанії не звертався.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» у судове засідання не зявився, надав клопотання про слухання справи за його відсутність та винести рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представники третіх осіб ПАТ «Платинум Банк» та ПАТ «Альфа Банк» у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №DN1YRB209330499, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит 13 911,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2016 (а.с.6 т.1).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_4 помер 31 березня 2013 року, актовий запис №2310 від 02.04.2013 року.

На час смерті позичальник ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором №DN1YRB209330499 не виконав, в звязку з чим станом на 13 березня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 13467,80 грн.

21.06.2013 позивачем була отримана відповідь з Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за вих. №2336/01-16 від 18.06.2013 року, в якій було зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була відкрита на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

13.10.2013 позивачем було повторно направлено запит до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори щодо звернення спадкоємців після ОСОБА_4, на який 23.10.2013 була отримана відповідь Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що інформація стосовно спадкоємців померлого ОСОБА_4 не може бути надана відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат».

Після померлого 31.03.2013 ОСОБА_4 на підставі претензії кредитора ПАТ «ПЛАТИНУМБАНК» від 18.05.2013 №60-02/11652 зареєстровану за №1264 та за вхідним №1330/02-14 29.05.2013 року було відкрито спадкову справу №511/2013. До зазначеної спадкової справи долучено претензію кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» №9258 від 18.06.2013 року, зареєстровану за №2389 та за вхідним №1530/02-14. Також до спадкової справи долучено претензію кредитора ПАТ «АЛЬФА БАНК» №76215-102 від 01.20.2013 року, зареєстровану за №2389 та за вхідним №2452/02-14. Інших заяв до зазначеної спадкової справи, зокрема від відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не надходило, що підтверджується листом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03.10.2014 за Вх. №3748/01-16 та матеріалами спадкової справи №511/2013.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом з тим, зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, а тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягає застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, які регулюють відносини спадкоємця з кредитором спадкодавця, належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємця, який прийняв спадщину, про стягнення на майно, що було передано спадкоємцю в натурі й лише за умови, що спадкоємець відмовився від задоволення вимог банку шляхом сплати одноразового платежу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будь-якого майна в натурі після ОСОБА_4 його спадкоємцям не передано. Автомобіль «Мазда» перебував у заставі в ПАТ «Платинум банк», інше майно яке б перейшло у спадщину, відсутнє, що унеможливлює також встановити вартість спадкового майна.

Крім того, в матеріалах справи наявна видаткова накладна №ЧКVL3-0026 від 13 березня 2013 року, з якої вбачається, що невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за кредитним договором від 13 березня 2013 року №DN1YRB209330499, в тому числі і у разі смерті, було застраховане по договору добровільного страхування укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Альфа Страхування» 13 березня 2013 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» є вигодонабувачем, а відтак ПАТ КБ «ПриватБанк» має право звернутися до ПАТ «СК «Альфа Страхування» і отримати кошти як вигодонабувач. Належних доказів того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався до ПАТ «СК «Альфа Страхування» з вимогою виплатити страхове відшкодування, позивач суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд вважає Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» та Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: