У Х В А Л А

19 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 22 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 квітня 2017 року у відкритті касаційного провадження відмовив.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року й ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України):

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 328 та 333 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначеної в пункті 1 частини першої статті 355 підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 та 23 березня, 7 вересня 2016 року; на підтвердження наявності передбаченої в пункті 2 частини першої статті 355 підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня, 6 липня та 5 жовтня 2016 року, 13 березня 2017 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, вже було введено тимчасову адміністрацію, і це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та змінює лише порядок, строки та черговість повернення грошових коштів, які позивачка передала згідно з умовами договору про банківський строковий вклад.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2001цс15) та від 13 червня 2016 року (справа № 6-1123цс16).

Щодо покладення відповідальності за повернення вкладу за зобов'язаннями банку на голову правління банку та його заступника, а також власників істотної участі (на момент визнання банку неплатоспроможним), то суд указав на відсутність надання позивачем доказів на підтвердження визнання їхніх дій (бездіяльності) умисними та доказів наявності вини у віднесені банку до категорії неплатоспроможних.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня та 7 вересня 2016 року, що надані заявницею для порівняння, якими судові рішення судів попередніх інстанції скасовані, а справи передано на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Надана заявником для порівняння ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року не є прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах в розумінні пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки наявні різні зміст позовних вимог та фактичні обставини у наведеному судовому рішенні і у справі, яка переглядається.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У заяві ОСОБА_4 просить переглянути, зокрема ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року з підстав того, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано статті 328 та 333 ЦПК України щодо відкриття касаційного провадження у справі та порядку розгляду справи судом касаційної інстанції.

Зазначені підстави перегляду ухвали суду касаційної інстанції не пов'язані ні з перешкоджанням подальшому розгляду справи, ні з порушенням правил підсудності чи встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Заяву в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко