Справа № 686/4717/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідав Фрейм», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер ОСОБА_4 груп» про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, укладений 19.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мідав Фрейм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер ОСОБА_4 груп». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в червні 2016 року він звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ТОВ «Мідав Фрейм» про стягнення поворотної фінансової допомоги за договорами позики в розмірі 863295,85 грн., 281093,21 грн. інфляційних витрат та 448036 грн. 50% річних за весь період прострочення. 23 грудня 2016 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/13097/16-ц позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Мідав Фрейм» на його користь 863205,85 грн. поворотної фінансової допомоги, 281093,21 грн. інфляційних витрат. В межах розгляду даної справи ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 червня 2016 року з метою забезпечення позову про стягнення боргу за договорами позики в розмірі 1592335,09 грн. було накладено арешт, зокрема, на нерухоме та рухоме майно ТзОВ «Мідав Фрейм» в межах суми стягнення 1592335,09 грн. Проте, 19 серпня 2016 року посадові особи товариства «Мідав Фрейм», обізнані про забезпечення позову, передбачаючи негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на рухоме майно, порушили відповідну заборону і в період ї дії уклали з ТОВ «Клевер ОСОБА_4 груп» договір купівлі-продажу, згідно з яким продали автомобіль НОМЕР_2, ТОВ «Клевер ОСОБА_4 груп», яке в подальшому зареєструвало на вказаний автомобіль право власності (08.12.2016 року, д.н. НОМЕР_3). Оскільки автомобіль був арештований в забезпечення позову, після його відчуження робиться неможливим виконання рішення суду від 23 грудня 2016 року про стягнення з ТОВ «Мідав Фрейм» коштів. Крім того, за наявності ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідач не має права розпоряджатись майном або коштами, на які накладено арешт, з моменту винесення такої ухвали. Також вважає, що оспорюваних договір є фіктивним правочином, оскільки власники покупця і продавця одній і ті ж самі особи, а сам правочин укладений з метою ухилення від виконання рішення суду про стягнення коштів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити, пояснивши, що про наявність ухвали суду про арешт майна на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ні продавцю, ні покупцю не було відомо, так як суд цієї ухвали на адресу ТОВ «Мідав Фрейм» не надсилав, а на виконання направив лише 14.09.2016 року. Арешт не був в установленому порядку зареєстрований, тож сторони договору не могли дізнатися про його наявність в інший спосіб. Крім того, в подальшому ухвала про арешт була скасована Апеляційним судом Хмельницької області. Правочин також не є фіктивним, оскільки умови договору обома сторонами було виконано, автомобіль переданий від продавця покупцю, тобто перейшов зі сфери власності однієї юридичної особи до сфери власності іншої. Крім того, ТОВ «Мідав Фрейм» не ухилявся від виконання рішень Господарського суду Хмельницької області, оскільки останнім в двох позовах ОСОБА_5 було відмовлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.12.2016 року у цивільній справі № 686/13097/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Мідав Фрейм» про стягнення поворотної фінансової допомоги було присуджено ОСОБА_3 з ТОВ «Мідав Фрейм» 863205,85 грн. поворотної фінансової допомоги, 281093,21 грн. інфляційних втрат та 4951,36 грн. судових витрат.

В межах розгляду зазначеної справи ухвалою суду від 29.06.2016 року в порядку забезпечення позову було накладено арешт на кошти, нерухоме та рухоме майно ТОВ «Мідав Фрейм» в межах суми стягнення 1592335,09 грн.

01.07.2016 року ТОВ «Мідав Фрейм» придбав автомобіль НОМЕР_4.

19.08.2016 року між ТОВ «Мідав Фрейм» як продавцем та ТОВ «Клевер ОСОБА_4» як покупцем укладено договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_4. На виконання даного договору його сторонами було складено акт прийому-передачі транспортного засобу від 19.08.2016 року, згідно котрого продавець передає, а покупець приймає зазначений транспортний засіб у задовільному стані. На даний час внаслідок перереєстрації змінено номерний знак автомобіля на ВХ7080ВХ.

16.09.2016 року державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52228021 на виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 29.06.2016 року в частині накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ТОВ «Мідав Фрейм». Відомості про звернення до виконання вказаної ухвали в частині арешту рухомого майна в матеріалах справи відсутні.

21.09.2016 року державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області ОСОБА_6 надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу ТОВ «Мідав Фрейм», котре отримало її 24.09.2016 року.

30.09.2016 року ТОВ «Мідав Фрейм» оскаржило в апеляційному порядку ухвалу суду про забезпечення позову, внаслідок чого її було скасовано ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22.11.2016 року.

Зазначені обставини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.12.2016 року у справі № 686/13097/15-ц, листом ТСЦ № 6841 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 14.03.2017 року за вих. № 31/22/1-466, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХО 286122, заявою № 98389280 від 19.08.2016 року ТОВ «Клевер ОСОБА_4» на перереєстрацію транспортного засобу, договором купівлі-продажу 6841/2016/021809 від 19.08.2016 року, актом прийому-передачі транспортного засобу від 19.08.2016 року, постановою державного виконавця Першого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ в Хмельницькій області ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 52228021 від 16.09.2016 року, супровідним листом до неї від 21.09.2016 року, конвертом з поштовим штемпелем від 24.08.2016 року, копії котрих наявні у справі, а також оглянутими судом матеріалами справи № 686/13097/16-ц, в тому числі ухвалою про забезпечення позову від 29.06.2016 року, апеляційною скаргою ТОВ «Мідав Фрейм» від 30.09.2016 року, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22.11.2016 року.

09.02.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано ОСОБА_3 виконавчий лист на стягнення з ТОВ «Мідав Фрейм» 863205,85 грн. поворотної фінансової допомоги та 281093,21 грн. інфляційних втрат, однак з огляду на відсутність в боржника майна на праві власності виконати рішення стягувач не взмозі. Зазначені обставини підтверджуються виконавчим листом від 09.02.2017 року та матеріалами виконавчого провадження, копії котрих наявні у справі, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 74817790 від 5.12.2016 року (арк. 72 справи № 686/13097/16-ц).

Верховним Судом України в постанові від 18.01.2017 року у справі № 6-2552цс16 висловлено наступну правову позицію.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у звязку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Той факт, що встановлені ухвалою суду про забезпечення позову обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо.

Однак у даній справі відсутні будь-які докази того, що ТОВ «Мідав Фрейм» станом на дату укладення договору купівлі-продажу автомобіля знало про накладення арешту на його майно судом. Крім того, в подальшому ухвала про забезпечення позову була скасована, відтак підстава неможливості відчуження майна ТОВ «Мідав Фрейм» відпала.

Таким чином, спірний договір не може бути визнаний недійсним з підстави відчуження автомобіля ТОВ «Мідав Фрейм» в період дії заходів забезпечення позову.

Крім того, позивач посилався на те, що даний правочин укладено на порушення публічного порядку, а також він є фіктивним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-1528цс15 висловлено правову позицію про те, що правочинами, які порушують публічний порядок, є такі правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

У суду відсутні підстави стверджувати, що договір купівлі-продажу, укладений 19.08.2016 року між ТОВ «Мідав Фрейм» та ТОВ «Клевер ОСОБА_4», порушує публічний порядок, оскільки позивачем не надані і судом не здобуті обєктивні докази того, що хоча б одна із його сторін знала про наявність заборони на відчуження проданого майна. Умислу ТОВ «Мідав Фрейм» на ухилення від виконання рішення суду також в ході розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Верховним Судом України в постанов від 19.10.2016 року у справі № 6-1873цс16 висловлено наступну правову позицію.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Крім того, в постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-197цс14 Верховний Суд України висловив правову позицію наступного змісту.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Однак у даній справі позивачем не доведено, що сторони спірного договору діяли умисно з метою досягти інших результатів, ніж зазначені в укладеному ними договорі.

Зокрема, як на підставу фіктивності спірного договору купівлі-продажу позивач посилається на те, що засновники підприємств покупця та продавця є одними і тими ж особами. Однак не засновники юридичних осіб були сторонами оспорюваного правочину і не між ними, а між самими юридичними особами відбувся перехід права власності. Договір купівлі-продажу було фактично виконано, про що свідчать як акт приймання-передачі автомобіля, так і відображення кожною зі сторін договору здійсненої операції при веденні податкового обліку.

Зазначені обставини додатково підтверджуються матеріалами досліджених в судовому засіданні реєстраційних справ ТОВ «Мідав Фрейм» та ТОВ «Клевер ОСОБА_4» (витребуваних судом), податковою накладною від 19.08.2016 року № 42 ТОВ «Мідав Фрейм», квитанцією № 1 до неї, податковою декларацією з транспортного податку ТОВ «Клевер ОСОБА_4», квитанцією № 2 до неї, копії котрих наявні у справі.

Таким чином, визначені законом підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_5 від 19.08.2016 року, укладеного між ТОВ «Мідав Фрейм» та ТОВ «Клевер ОСОБА_4 груп», відсутні, а відтак в позові слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 228, 234 ЦК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідав Фрейм», Товариства з обмеженою відповідальністю «Клевер ОСОБА_4 груп» про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_5 від 19.08.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мідав Фрейм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клевер ОСОБА_4 груп» - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя