Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/636/17 2/382/390/17
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 14 лютого 2014 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилась спадщина у вигляді;.

-житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

-земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

-земельної ділянки, площею 0,5451 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався.

В той же час, ОСОБА_5 вважається, таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 - так як проживав разом з нею однією сімєю по день її смерті, а саме на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

12 жовтня 2015 року помер її цивільний чоловік ОСОБА_5.

В передбачений законодавством термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_5

Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину на майно, що належало матері померлого чоловіка, вона не має змоги, оскільки оригінали правовстановлюючих документів нею не знайдені.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов/язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Просила:

Встановити, що ОСОБА_5, який помер 12 жовтня 2015 року, постійно проживав разом із своєю матірю ОСОБА_4, яка померла 14 лютого 2014 року, по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за нею, ОСОБА_1 Петрівною- право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Вітовецька, буд. 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:008:0008, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,5451 га, кадастровий номер :03:008:0010, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

В судове засідання сторони не з»явились. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідачка позов визнала та просили розглянути справу у їхню відсутність.

В судовому засіданні встановлено наступне:

14 лютого 2014 року померла ОСОБА_4, після смерті якої, відкрилася спадщина у вигляді;

-житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

-земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

-земельної ділянки, площею 0,5451 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області;

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався.

В той же час, суд вважає, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після с мерті своєї матері в силу ст. 1268 ЦК України, вважається, таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 - так як постійно проживав разом з нею по день її смерті, а саме на час відкриття спадщини.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Цим законом замість прописки введений режим реєстрації фізичних осіб при зміні місця їх проживання або перебування за їх заявою. Закон виділяє власне «місце проживання» та «місце перебування». Згідно зі ст. 3 цього Закону місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особи зіспадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З інформаційного ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що «… відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину… Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї…» .

12 жовтня 2015 року помер цивільний чоловік позивачки ОСОБА_5.

В передбачений законодавством термін позивачка звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_5

Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину на майно, що належало матері померлого чоловіка, позивачка не має змоги, оскільки оригінали правовстановлюючих документів нею не знайдені.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Перевіривши матеріали с прави, суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_5, який помер 12 жовтня 2015 року, постійно проживав разом із своєю матірю ОСОБА_4, яка померла 14 лютого 2014 року, по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Вітовецька, буд. 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:008:0008, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку площею 0,5451 га, кадастровий номер :03:008:0010, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Вітовецька, 25 в с. Супоївка Яготинського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.