печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 травня 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Мудрак О.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на користь позивача шкоду завдану автомобілю у розмірі 93940,37 грн., моральну шкоду у розмірі 14300.00 грн.; витрати на проведення оцінки завданих збитків автомобілю у розмірі 1000,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.; та витрати за сплату судового збору у розмірі 1292,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.05.2016 о 14 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач), керуючи автомобілем Ягуар, державний номер НОМЕР_1 по вул. Мечникова, 9, м. Києві при виїзді на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу автомобілю ОСОБА_1 (далі Позивач), державний номер НОМЕР_2, транспортний засіб Позивача отримав механічні пошкодження. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Audi A5», державний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2016 відповідача ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Згідно Звіту №2771 від 09.06.2016 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 141148,29 коп. При цьому, частина коштів в розмірі 49500,00 грн., була виплачена позивачу страховою компанією АТ «УОСК». Оскільки шкода завдана з вини відповідача і останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу збитки, позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплаченою сумою та матеріальної шкоди в розмірі 93940,37 грн., витрати на проведення оцінки завданих збитків автомобілю в розмірі 1000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 14300 грн., яка полягає у порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожнього транспортною пригодою.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явися, про час і місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчить ознайомлення з матеріалами спарави його представника ОСОБА_3 19 травня 2017 року. В той же час судом було взято до уваги клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду 21 березня 2017 року. Отже неявка в судове засіданні 24 травня 2017 року є повторною, та неповажною. Неявку представника відповідача 24 травня 2017 року судом розцінено як неповажну.

Представник позивача надав суду згоду на проведення заочного розгляду справи.

За таких обставин, суд визнав можливим провести заочний розгляд.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

27.05.2016 о 14 год. 45 хв. водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач), керуючи автомобілем Ягуар, державний номер НОМЕР_1 по вул. Мечникова, 9, м. Києві при виїзді на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу автомобілю ОСОБА_1 (далі Позивач), державний номер НОМЕР_2, транспортний засіб Позивача отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Печерського районного суду м.Києва від 07 липня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. (а.с.23-24).

Як встановлено судом АТ «УОСК» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі проведеного АТ «УОСК» розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 203167 від 03.11.2016 року виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 49500,00 ггрн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, установлюючи презумпцію вини особи, яка завдала шкоди, Цивільний кодекс України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за її цільовим призначенням).

Згідно із п. 14 вищезазначеної Постанови, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення с.1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи викладене, відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити на користь позивача вартість ремонту у розмірі 93940,37 грн., яка становить різницю між вартістю проведеного ремонту та сумою страхового відшкодування, а також витрати пов'язані з проведенням про проведення оцінки завданих збитків автомобілю у розмірі 1000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині є правомірними і доведеними та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди судом встановлено, що позивачу було завдано шкоди пов'язаної з пошкодженням його транспортного засобу, у зв'язку з чим позивач безумовно зазнав душевного хвилювання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши встановлені по справі обставини у їх сукупності, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає частково обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з самого факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, душевного хвилюваня якого зазнав позивач внаслідок пошкодження його майна, дискомфорт пов'язаний з необхідністю витрачання часу для відновлення належного йому майна. При цьому інші доводи позивача суд до уваги не бере.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 01.01.2012 року розмір такої компенсації не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З урахуванням всіх дій, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у даній справі, зокрема час витрачений на підготовку позову до суду, час участі у судовому засіданні, приходжу до висновку про відшкодування витрат на правову допомогу розмірі 9600,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1292,40 грн.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166,1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 10, 11, 60,61, 212, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 93 940,37грн. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, грошову компенсацію в розмірі 3 000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 9 600,00грн., судові витрати у розмірі 1 292,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Цокол Л.І.