АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру додаткових витрат,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року,

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва 11 квітня 2017 року провадження в частині вимог про стягнення додаткових витрат в розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, стягнення додаткових витрат на оздоровчі табори за 2014, 2015 року закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної карги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Із змісту пред'явленого позову вбачається, що позивач просить збільшити додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 5 000 грн. 00 коп. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути додаткові витрати на оздоровчі табори за 2014 - 2016 роки.

Обґрунтовуючи заву про закриття провадження представник відповідача послався на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року.

Вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та відшкодування додаткових витрат на малолітню дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини заробітку/доходу щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати щомісячно в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оздоровчі табори за 2014 та 2015 роки та на оплату за ліцей за 2014/2015, 2015/2016 навчальні роки відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження в справі в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оздоровчі табори за 2014, 2015 роки, суд першої інстанції правильно вважав, що зазначені позовні вимоги були предметом розгляду при постановленні судового рішення, яке набрало законної сили.

Утім колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи вимоги в цій частині, ОСОБА_1 в пред'явленому позові посилалась на те, що витрати на утримання дитини зростають, грошові кошти, отримані відповідно до рішення суду від 13 січня 2016 року, є недостатніми, тому позивач просить стягнути додаткові витрати в більшому розмірі.

При цьому із змісту позову вбачається, що позивач просить збільшити додаткові витрати, а резолютивна частина позову мітить вимогу про їх стягнення.

Таким чином, при вирішенні питання про закриття провадження в частині позовних вимог, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суду необхідно було уточнити позовні вимоги, і лише після з'ясування підстав та предмету позову, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, ухвала суду від 11 квітня 2017 року частині закриття провадження про стягнення додаткових витрат в розмірі 5 000 грн. 00 коп. підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року в частині закриття провадження у справі за позовом про стягнення додаткових витрат в розмірі 5 000 грн. 00 коп. скасувати.

В цій частині питання направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук