Справа №442/4002/17
Провадження №2/442/1655/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулая до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.03.1971 року.Від спільного проживання у сторін є повнолітні діти. Стверджує, що протягом останніх 13 років сторони проживають окремо , спільне життя не склалося, позивачка втратила почуття поваги та любові до відповідача, стверджує, що примирення неможливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, а тому такий просить розірвати.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що дійсно сторони не проживають однією сім»єю, спільного господарства не ведуть, однак має намір зберегти сім»ю, просив надати шестимісячний термін на примирення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 06 березня 1971 року, зареєстрований Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 77, свідоцтво серії 1-СГ №304265 (а/с. 5).

Так, згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, судом встановлено, що протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що на даний час шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, воно буде суперечити інтересам сторін , а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який укладено 6 березня 1971 року та зареєстровано Бориславським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за №77, свідоцтво серії 1-СГ№304265.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Бондаренко».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Нагірна О.Б.