Справа № 606/836/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частку у житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Долина, вул.Коротка,7, Теребовлянського району Тернопільської області як за членом колишнього колгоспного двору, та на 2/3 частки у вказаному нерухомому майні в порядку спадкування після смерті 24 травня 2008 року батька ОСОБА_3 та 30 серпня 2014 року матері ОСОБА_4.

У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав розгляд справи за його відсутності, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, встановив

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Долина, вул.Коротка,7 Теребовлянського району Тернопільської області належить до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 (помер 24 травня 2008 року), а членами ОСОБА_4(померла 30 серпня 2014), ОСОБА_1 (позивач). Зазначене підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 25 квітня 1990 року, довідкою ОСОБА_2 міської ради Тернопільської області від 5 квітня 2017 року № 09-04/15/339.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

ОСОБА_3 помер 24 травня 2008 року. Належну йому частку у колгоспному дворі до дня смерті він не заповів.

ОСОБА_4 померла 30 серпня 2014 року. Належну їй частку у колгоспному дворі і після смерті свого чоловіка до дня смерті вона не заповіла.

Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина на належне їм у колгоспному дворі майно, зокрема, на 2/3 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Долина, вул.Коротка,7 Теребовлянського району Тернопільської області.

Вказану частку батьків у колгоспному дворі, яка складає 2/3 після їх смерті прийняв син ОСОБА_1, який проживав разом із ними на день смерті.

Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с.Долина, вул.Коротка,7 Теребовлянського району Тернопільської області належав до колгоспного двору, то позивач має у ньому частку, яка складає 1/3.

Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд Теребовлянського бюро технічної інвентаризації вартість житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Коротка,7 в с.Долина Теребовлянського району складає 461021 грн.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв»язку із невизначенням частки майна, що підлягає успадкуванню.

Інший спадкоємець майна померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини.

Судові витрати позивач просить залишити за ним.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її.

Із урахуванням вимог ч.1 ст.120 ЦК України 1963 року суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/3 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в с.Долина, вул.Коротка,7 Теребовлянського району Тернопільської області, як за членом колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Долина, вул.Коротка,7, Теребовлянського району Тернопільської області як за членом колгоспного двору, та на 2/3 часток вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами після смерті 24 травня 2008 року батька ОСОБА_3 та після смерті 30 серпня 2014 року матері ОСОБА_4.

Керуючись ст.10, 60, 179,213-215 ЦПК України, ст.392, 1223, 1268 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в с.Долина, вул.Коротка,7, Теребовлянського району Тернопільської області як за членом колгоспного двору, та на 2/3 часток вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_3, який помер 24 травня 2008 року та після смерті ОСОБА_4, яка померла 30 серпня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Суддя