ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/300/17
"21" червня 2017 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання,-
Обставини справи:
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач також не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив.
Суд зазначає, що за приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист, який предявлено до виконання 04.10.2015, виконавче провадження №48939204. Згідно листа Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31.05.2017 №13.37-47/711, станом на 31.05.2017 стягнення за вказаним виконавчим листом не проводилося.
Виходячи з положень ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
Такі висновки повністю узгоджуються з правовою позицією, що знайшла своє відображення в Постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.
Враховуючи, що згідно заочного рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.03.2014, у Відповідача виникло зобовязання перед Позивачем щодо сплати боргу в загальній сумі 118816,15 грн., яка на даний час не сплачена, суд вважає, що позивач має право на відшкодування індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
При цьому, суд вважає, що датою з якої почалася прострочка зобов'язання слід вважати дату предявлення судового рішення до примусового виконання, тобто з 04.10.2015, а не як визначено позивачем з 01.04.2014.
При обрахунку суми, що підлягає стягненню з Відповідача внаслідок порушення грошового зобовязання, суд враховує наданий позивачем розрахунок та керується правилами диспозитивності визначаючи розмір інфляційних витрат та трьох відсотків річних не виходячи за межі позовних вимог.
Визначаючи розмір індексу інфляції, суд також бере до уваги рекомендації його обрахунку, наведені в листі Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.97 щодо рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, а саме формулу розрахунку «х?100,1/100 х = __грн.», де х - сума боргу, а 100,1 умовний індекс інфляції.
- 5009,81 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу, що обраховано наступним чином: 118816,15 *3*513:365:100. При цьому використані такі значення: 118816,15 розмір основної заборгованості; 3 кількість відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та 513 кількість днів прострочення.
В іншій частині позов є необґрунтованим, та таким що задоволенню не підлягає, доказів, що саме у визначеного позивачем розміру стягуваної суми, суду не надано.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме хоча позов задоволено частково, враховуючи обовязковий мінімальний розмір судового збору, з Відповідача слід стягнути на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Виходячи з аналізу вказаної норми відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у трьох випадках: 1) надання правової допомогу у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
В підтвердження понесених витрат суду надано договір про надання юридичних послуг від 01.04.2017, акт приймання-здачі виконання юридичних послуг про складення позовної заяви, свідоцтво адвоката та квитанцію про отримання адвокатом 500 грн.
Таким чином, оскільки Позивачем не надано доказів понесення витрат передбачених вищевказаною нормою, підстави для стягнення з Відповідача витрат на складення позову задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 218, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позов Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (тисяча шістсот) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2