Справа № 456/94/17
Провадження № 2/456/704/2017
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

06 квітня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, 15.09.2011 року, народження, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 26 листопада 2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №80. За час їхнього спільного проживання в них народилось троє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно не надає жодної допомоги на утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, так як знаходиться у працездатному віці, та не має інших аліментних зобовязань.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1, не зявилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ №013013, виданого у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області від 26 листопада 2005 року, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за актовим записом №80 від 26 листопада 2005 року зареєстрували шлюб.

Відповідно до свідоцтв про народження: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії 1-СГ №125264 виданого Воля-Задеревацькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 18 грудня 2007 року; ОСОБА_4, 15.09.2011 року, народження, серії 1-СГ №293487 виданого Воля-Задеревацькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 21 вересня 2011 року; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії І-СГ №415212 виданого Воля-Задеревацькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 13 травня 2014 року відповідач, ОСОБА_2 є батьком дітей.

Відповідно до довідки №1174 від 28.12.2016 року виданою Воля-Задеревацькою сільською радою Стрийського району Львівської області, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з п. 23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити, та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, 15.09.2011 року, народження, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення ними повноліття.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст., ст. 180, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, 15.09.2011 року, народження, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 січня 2017 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 640,00 грн. (шістсот сорок) судового збору в користь держави.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя ОСОБА_6