АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/203/17 Номер провадження 22-ц/786/1735/17Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Пирятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року

за позовом Пирятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року позов Пирятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Відібрано малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав.

Передати малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження на опікування дідуся ОСОБА_4.

Рішення оскаржила Пирятинська районна державна адміністрація, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3, які разом з батьком відповідача - ОСОБА_4 мешкають в трьохкімнатному житловому будинку по АДРЕСА_1.

Сім'я з 18 серпня 2014 року перебувала на обліку Служби у справах дітей та сім'ї, знаходячись під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Пирятинської РДА.

З 03.09.2014р. малолітній ОСОБА_2 перебуває у службі у справах дітей райдержадміністрації на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що мати - ОСОБА_3 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина не має належного харчування, медичного лікування та розвитку.

Згідно психолого - педагогічної характеристики ОСОБА_2, який з липня 2016р. відвідує дошкільний навчальний заклад №5 «Сонечко», дитина не розвинена на свій вік, майже не розмовляє, майже не розуміє мови, не реагує на звернення дорослих, що говорить про низький рівень розвитку, загальної та дрібної моторики. Хлопчик не володіє навичками самообслуговування. За період перебування дитини у садочку він не завжди мав охайний вигляд та чистий одяг.

Оцінивши надані докази, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов'язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; а також з метою попередження негативних наслідків для малолітньої дитини відповідача, які можуть виникнути при залишенні його на виховання матері, суд вважав за можливе застосувати положення ст.170 СК України та відібрати малолітнього ОСОБА_2 від матері без позбавлення батьківських прав та передати його на опікування діду ОСОБА_4, який погоджується піклуватися про онука.

Однак, колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 18 Постанови передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Так, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України ). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач разом з сином перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра, що в певній мірі впливає на її сприйняття належного здійснення своїх батьківських обов'язків(а. с. 11).

За таких обставин районний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки.

Разом з тим, зробивши вірне посилання на наведені п.18 постанови Пленуму роз'яснення та передавши малолітнього ОСОБА_2 на опікування дідуся ОСОБА_4, місцевий суд змінив підстави позову, застосувавши іншу норму права - ст.170 ч.1 СК України, на якій позивач не грунтував свої вимоги.

Як вбачається з журналу судового засідання, свідок ОСОБА_4 не звертався з проханням до суду щодо передачі онука йому під опіку, так як вважає, що мати справляється із своїми обов'язками. На запитання суду чи може він взятии опіку над дитиною, ОСОБА_4 відповів, що він "не проти". Оцінюючи вказану відповідь, колегія суддів не вбачає в показах свідка беззастережне бажання діда здійснювати опіку, яке було б ініційоване саме ОСОБА_4

Однак, приймаючи до уваги інтереси дитини та враховуючи, що відповідач не здійснює достатнього догляду за дитиною, не забезпечуючи належний санітарний стан, не приділяє увагу розвитку дитини та її вихованню, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення та передачі малолітнього ОСОБА_2 органам опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації.

Крім того, залишення малолітнього під опікою діда, не призведе до будь-яких позитивних змін в оточенні ОСОБА_2, так як він продовжить мешкати разом з матір'ю, в тих же самих умовах та способі життя відповідача.

ОСОБА_3 слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ч.1, п.3,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Пирятинської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року змінити в частині передачі малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, на опікування дідуся ОСОБА_4, передавши малолітнього ОСОБА_2 органам опіки та піклування Пирятинської районної державної адміністрації.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В. Прядкіна

Судді: (підпис) О.І.Обідіна

(підпис) В. П. Пікуль

Згідно з оригіналом: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна