УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Євграфової Є.П., Коротуна В.М., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» про визнання недійсними договорів оренди землі та рішень про надання земельних ділянок в оренду та у власність, скасування права власності на земельну ділянку, визнання права оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди землі №1-514 від 18 грудня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_8; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року № 2-7193/20-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду»; скасувати державну реєстрацію права оренди за цим договором на земельну ділянку площею 31,7707 га, кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; визнати недійсним та скасувати зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, площею 4,3036 га, що розташована на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2016 року №7691/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_9»; визнати недійсним договір оренди землі від 1 липня 2016 року на земельну ділянку площею 4,3036 га, кадастровий НОМЕР_3, розташовану на території Черемошанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, укладений між ОСОБА_9 та ТОВ «Погребищенське»; скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за цим договором; визнати за ним право оренди земельної ділянки площею 36,9806 га, кадастровий НОМЕР_4, на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, зареєстрованого 28 грудня 2012 року за № 08583

Позов мотивовано тим, що з 2006 року позивач орендував на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 36,9806 га за договором оренди від 10 травня 2006 року, зареєстрованим 13 червня 2006, дію якого продовжено згідно з договором від 18 грудня 2012 року, зареєстрованим 28 грудня 2012 року.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року, договір оренди землі від 18 грудня 2012 року визнано недійсним. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 квітня 2016 року зазначена ухвала апеляційного суду скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, за результатами якого апеляційним судом Вінницької області 13 липня 2016 року ухвалено рішення, яким рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року скасовано, а у позові ОСОБА_9 про визнання недійсним договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, скасування його державної реєстрації, визнання протиправним та скасування розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації № 637 від 18 грудня 2012 року «Про поновлення (шляхом переукладення) договорів оренди земельних ділянок запасу та резервного фонду, які розташовані на території Черемошенської сільської ради» відмовлено.

Оскільки земельна ділянка вибула з користування позивача на підставі скасованих судових рішень, останній звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 5 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі № 1-514 від 18 грудня 2015 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_8 Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року № 2-7193/20-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду». Скасовано державну реєстрацію права оренди за договором оренди землі №1-514 від 18 грудня 2015 року на земельну ділянку площею 31,7706 га, кадастровий номер: НОМЕР_5, що розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Визнано недійсним та скасовано зареєстроване право власності ОСОБА_9 на земельну ділянку кадастровий номер: НОМЕР_6 площею 4.3036 га, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за номером 2-7691/15-16-СГ від 16 червня 2016 року «Про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_9». Визнано недійсним договір оренди землі від 1 липня 2016 року на земельну ділянку площею 4.3036 га, кадастровий номер: НОМЕР_6, що знаходиться на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, який укладено між ОСОБА_9 та товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське». Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 1 липня 2016 року на земельну ділянку площею 4.3036 га, кадастровий номер: НОМЕР_6, що знаходиться на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Визнано право оренди земельної ділянки ОСОБА_6 площею 36.9806 га, кадастровий номер: НОМЕР_7 на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, зареєстрованого 28 грудня 2012 року за № 0583.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, на підставі якого позивач втратив право користування земельною ділянкою за договором оренди від 18 грудня 2012 року, було скасовано, а тому право ОСОБА_6 на користування цією ділянкою підлягає захисту шляхом визнання недійсними договорів оренди та зареєстрованого права власності на ділянки, сформовані пізніше з цієї земельної ділянки, визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду і у власність цих ділянок, а також визнання за ним права оренди на земельну ділянку за договором оренди землі від 18 грудня 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що способом захисту права позивача на користування земельною ділянкою за договором оренди, яка вибула з його користування на підставі судового рішення, ухваленого щодо цієї ділянки, але в подальшому скасованого, є витребування земельної ділянки шляхом віндикації, а не визнання недійсними правочинів та актів органу державної влади щодо розпорядження земельною ділянкою, укладених та прийнятих під час чинності такого рішення без порушення норм закону, що регулюють їх укладення (прийняття).

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором оренди землі від 18 грудня 2012 року Погребищенська районна державна адміністрація передала, а ОСОБА_6 прийняв у платне строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 36,9806 га, розташовану на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, строком на 15 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 28 грудня 2012 року за № 08583 (а.с. 17 - 21), того ж дня земельна ділянка передана ОСОБА_6 за актом прийому-передачі.

Рішенням Поргребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, яке набрало законної сили згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької області 4 листопада 2015 року, договір оренди землі від 18 грудня 2012 року, укладений між Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та ОСОБА_6, зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі 28 грудня 2012 року за № 08583, визнано недійсним та скасовано його державну реєстрацію.

Наказом № 2-7193/20-15-ст Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 18 грудня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийнято рішення про надання в оренду терміном на 7 років ОСОБА_8 земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 31,7706 га із кадастровим номером НОМЕР_8 для ведення фермерського господарства (а.с. 37).

Того ж дня між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_8 укладено договір оренди на цю земельну ділянку (а. с. 31- 36).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру 15 грудня 2015 року за ОСОБА_9 на праві власності була зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території Черемошенської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 31,7706 га із кадастровим номером НОМЕР_6, площею 4,3036 га, яку він передав в оренду ТОВ «Погребищенське» (дата реєстрації речового права: 29 червня 2016 року).

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна право власності ОСОБА_9 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на цю земельну ділянку зареєстроване 29 червня 2016 року на підставі витягу з Державного земельного кадастру, виданого 25 травня 2016 року, та наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 червня 2016 року. 29 червня 2016 року зареєстроване інше речове право на зазначену ділянку за договором оренди землі від 1 червня 2016 року, укладеним з ТОВ «Погребищенське»

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13 квітня 2016 року скасовано ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року про залишення без змін рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, яким визнано недійсним договір оренди землі від 18 грудня 2012 року, укладений між Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та ОСОБА_6 Справу передано до апеляційного суду на новий розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 липня 2016 року рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року скасовано, у позові ОСОБА_9 до Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_10, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Черемошенська сільська рада Погребищенського району Вінницької області, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації відмовлено (а. с. 30).

Не зважаючи на прийняті судові рішення, позивача ОСОБА_6 було позбавлено права користування його земельною ділянкою та її передано третім особам, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

18 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області було укладено договір оренди землі № 1-514 від 18 грудня 2015 року на спірну земельну ділянку площею 31,7706 га, яка знаходиться на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району згідно наказу від 18 грудня 2015 року №2-7193/20-15-сг "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду".

16 червня 2016 року відповідач Головне управління Держгеокадастру, достовірно знаючи про скасування ухвали апеляційного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, видав наказ № 2-7691/15-16-СГ «Про затвердження технічної документації та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_9» на спірну земельну ділянку площею 4.3036 га та відповідачем ОСОБА_9 право власності на земельну ділянку було зареєстровано 29 червня 2016 року.

1 липня 2016 року ОСОБА_9 уклав договір оренди на спірну земельну ділянку площею 4,3036 га, та передав її в оренду ТОВ "Погребищенське" строком на 10 років, засновником якого є відповідач ОСОБА_8

Встановивши вказані обставини суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_6 на даний час не може реалізувати наданих йому законодавцем та договором оренди землі від 18 грудня 2012 року прав орендаря оскільки орендовану ним земельну ділянку площею 36,9806 га незаконно передано в користування відповідачу ОСОБА_8 та у приватну власність відповідачу ОСОБА_9

Місцевий суд дав оцінку посиланням представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що спірна земельна ділянка була вільною станом на 9 листопада 2015 року, та виходив з того, що ці доводи спростовуються записом про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, укладеного між Погребищенською районною державною адміністрацією та ОСОБА_6, який був внесений лише 12 грудня 2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і лише із вищевказаної дати починався б місячний термін розгляду такого клопотання.

Будучи учасником судового розгляду, попередніх судових розглядів, відповідач знав: про відсутність вільних земель державної власності території Черемошненнської сільської ради, про наявність спору щодо даної земельної ділянки, про наявність посівів позивача та про переважне право останнього на поновлення договору оренди.

Позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого права оренди шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом можуть бути зокрема: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, ява порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення органу державної влади, місцевого самоврядування.

Згідно вимог ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовуєправовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 152 Земельного кодексу України встановлює способи захисту прав на земельні ділянки. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ)відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також: інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Встановивши, що судове рішення, на підставі якого позивач втратив право користування земельною ділянкою за договором оренди від 18 грудня 2012 року, було скасовано, договором оренди землі від 18 грудня 2015 року та зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно правом власності ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 4,3036 га кадастровий номер: НОМЕР_6, а також договором оренди землі від 1 липня 2016 року порушено право ОСОБА_6 на користування цією ділянкою, суд першої інстанції дійшов висновку, що це право підлягає захисту шляхом визнання недійсними договорів оренди та зареєстрованого права власності на ділянки, сформовані пізніше з цієї земельної ділянки, визнання недійсними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду і у власність цих ділянок.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов хибного висновку, що способом захисту права позивача на користування земельною ділянкою за договором оренди, яка вибула з його користування є витребування земельної ділянки шляхом віндикації - ст.388 ЦК України, а не визнання недійсними правочинів та актів органу державної влади щодо розпорядження земельною ділянкою.

Апеляційним судом не враховано, що згідно положень статей 387, 388 ЦК України право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна.

В даному випадку, позивач не є власником спірної земельної ділянки, тому не має можливості захистити своє право орендаря земельної ділянки шляхом її витребування, відповідно до ст.388 ЦК України.

Позивач, як заінтересована особа, права якої порушено укладеним договором має право ставити питання про його недійсність (ч.3 ст.215 ЦК України.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд дійшов хибного висновку про відсутність підстав вважати земельну ділянку, яку орендував позивач і земельні ділянки площею 36,9806 га та площею 4,3036 га одним і тим самим предметом спору, оскільки сторони не заперечували щодо автентичності спірних земельних ділянок, а згідно пояснень представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області саме із земельної ділянки площею 36,9807 га кадастровий номер НОМЕР_7, орендарем якої є ОСОБА_6 на підставі договору оренди землі від 18 грудня 2012 року, було утворено земельні ділянки площею 31,7707 га з кадастровим номером НОМЕР_5 для передачі ОСОБА_8 в оренду за договором оренди №1-514 від 18 грудня 2015 року та площею 4,3036 га кадастровий номер НОМЕР_6 для надання у власність ОСОБА_9

Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин не врахував, висновків місцевого суду щодо доведеності позовних вимог з посиланням на належні і допустимі докази не спростував та не перевірив. У рішенні не навів результати оцінки доказів та не зазначив мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскільки суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 304, 315 ЦПК України в достатньому обсязі не перевірив доводів апеляційної скарги, а також законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до цього ж суду з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька
Є.П. Євграфова
В.М. Коротун
О.В. Умнова