У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, за касаційною скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. В період з грудня 2012 року по лютий 2015 року з вини відповідачів, внаслідок неналежного виконання ними своїх зобов'язань щодо фінансування та утримання житлового будинку в належному стані (дах житлового будинку знаходиться в неналежному стані), внаслідок випадання атмосферних опадів та танення снігу систематично утворювалися течі даху будівлі. Зазначає, що їй завдано шкоди у зв'язку із залиттям квартири. Таким чином, просила позов задовольнити та відшкодувати матеріальну та моральну шкоди, спричинену залиттям квартири.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з Харківської міської ради та комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_3 завданої шкоди у сумі 22 081 грн, моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, а всього 27 081 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 22 081 грн, моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн, а всього 27 081 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Харківська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов'язків щодо фінансування робіт та забезпечення належного стану даху і крівлі у будинку, позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову з інших правових підстав, виходив із того, що на підставі договірних відносин між сторонами така послуга як ремонт даху і покрівель житлового фонду - відсутня, а тому відсутні правові підстави для стягнення майнової шкоди у цій частині. Проте внаслідок невиконання Харківською міською радою своїх обов'язків щодо фінансування робіт та забезпечення належного стану даху і крівлі у будинку, позивачу спричинено шкоду.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2012 року та витягу № 11966215 від 12 жовтня 2012 року є власником квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до актів від 27 грудня 2012 року, від 21 січня 2013 року, від 4 лютого 2013 року, від 2 квітня 2013 року та від 11 лютого 2014 року складених комісією у складі начальника, інженера та майстра дільниці № 9 комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») при обстеженні квартири ОСОБА_3 та виходом на крівлю було встановлено, що над квартирою № НОМЕР_1 покрівельний матеріал знаходиться у незадовільному стані через тривалу експлуатацію, наявні тріщини, розриви і часткове відшарування підклеювання покрівельної основи, що внаслідок випадання атмосферних опадів в житловій кімнаті та коридорі квартири № НОМЕР_1, на стінах і стелі є мокрі плями з частковим відшаруванням шпалер. У висновку комісії зазначено про необхідність проведення поточного ремонту крівлі даного житлового будинку під`їзду № 2 над квартирами № НОМЕР_1, НОМЕР_2 та над машинним приміщенням.

Відповідно до актів від 19 січня 2015 року, від 22 січня 2015 року та від 5 лютого 2015 року, складених комісією у складі начальника, інженера та майстра дільниці № 9 КП «Жилкомсервіс» виходом на крівлю встановлено, що над квартирою № НОМЕР_1 покрівельний матеріал знаходиться в незадовільному стані через тривалої експлуатації, наявні тріщини, розриви і часткове відшарування підклеювання покрівельної основи. На момент обстеження стік зливової каналізація не засмічений та працює в нормативному режимі. При обстеженні квартири позивача встановлено, що мали місце сліди залиття у вигляді мокрих, рудого кольору, плям на кухні, в коридорі, кімнаті та тамбурі: на кухні на стіні (шпалери) видно потьоки у вигляді мокрих плям з частковим відшаруванням шпалер. В кімнаті на стіні (шпалери) видно потьоки та є незначне здуття ламінату. В коридорі на стіні (шпалери) видно потьоки у вигляді мокрих, рудих плям та на стелі видно сліди залиття з провисанням натяжної стелі. Висновок комісії: необхідно провести ремонт крівлі над АДРЕСА_1

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 8 липня 2015 року № 4144 року, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, встановлено, що причинами багаторазового залиття квартири АДРЕСА_3 є порушення гідроізоляційного шару покрівлі внаслідок непроведення її ремонту.

Висновком експерта встановлено, що розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику зазначеної квартири внаслідок її залиття на час проведення експертизи становить 22 081 грн.

Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» є утримувачем будинку, в якому знаходиться квартира позивача, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова».

Також зазначеним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено балансоутримувачем та управителем житлового фонду територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до п. 2.4 статуту КП «Жилкомсервіс» підприємство не відповідає по зобов'язаннях Харківської міської ради та її виконавчих органів, в сферу управління яких воно входить, а останні не відповідають по зобов'язаннях підприємства.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 24 червня 2014 року «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно із ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п.п. 2, 5, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на експлуатуючій організації, як на виконавцеві послуг, лежить обов'язок здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримуватив належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Оскільки ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4, тому вона є співвласником допоміжних приміщень, технічного обладнання, конструктивів, елементів зовнішнього благоустрою будинку і зобов'язана брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території.

Суд першої та апеляційної інстанції не надали оцінки доводам представника Харківської міської ради про те, що міська рада є власником неприватизованих квартир у будинку АДРЕСА_1 та є співвласником допоміжних приміщень, технічного обладнання, конструктивів, елементів зовнішнього благоустрою будинку разом з іншими власниками квартир у вказаному будинку. Позивач разом з іншими власниками квартир не зверталась до Харківської міської ради, як власника неприватизованих квартир у зазначеному будинку з пропозиціями щодо фінансування робіт з ремонту покрівлі пропорційно часткам їхніх приватизованих квартир, та таких, які знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Титульні списки ремонтних робіт щорічно плануються та виконуються в межах виділеного бюджетного фінансування на підставі планових та позапланових оглядів житлових будинків, що проводяться балансоутримувачем житлового фонду комунальної власності м. Харкова КП «Жилкомсервіс». На даний час в комунальній власності територіальної громади м. Харкова знаходиться 8 038 будинків, більшість з яких потребує капітального ремонту крівель, коштів виділених із міського бюджету не вистачає на проведення капітального ремонту у всіх цих будинках, тому ремонт здійснюється відповідно до титульного списку ремонтних робіт та у межах виділених на вказану програму коштів.

Таким чином, висновок судів про наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди, є передчасним.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, п. п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Також судами не обґрунтовано визначеного розміру моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження ступеню і характеру його моральних страждань.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 1 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик