У х в а л а

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,

Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Михальчук Лілія Володимирівна, Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою представника Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - Русецького Олексія Ігоровича - на рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. На день смерті йому належали на праві власності дві земельні ділянки площею 0,1493 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 ) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_3 та площею 0,1513 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_4. Позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 на підставі заповіту від 19 серпня 2008 року.

У шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У зв'язку із наведеним вона просила суд визнати за нею права власності на вказані земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на належні йому за життя згідно із державними актами на право власності на земельні ділянки від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6, відповідно, земельні ділянки, площею 0,1493 га, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1513 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовані по АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі представник Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - Русецький О.І. - порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із направленням справи на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, за життя, на праві власності належали дві земельні ділянки, площею 0,1493 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1 ) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_3 та площею 0,1513 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_2 ) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_6.

19 серпня 2008 року ОСОБА_5, який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, склав заповіт на користь ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер.

24 жовтня 2015 року представник позивача подала заяву до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак 24 жовтня 2015 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1118/02-31 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 відмовлено у їх видачі за відсутності правовстановлюючих документів. У зв'язку із цим, 02 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеними вимогами.

Із довідок Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ділянка площею 0,1513 га з кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстрована та посвідчена за ОСОБА_5 державним актом від 18 грудня 2008 року (серія НОМЕР_4) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07 травня 2008 № 2-1002, земельна ділянка площею 0,1493 га з кадастровим номером НОМЕР_1 зареєстрована та посвідчена за ОСОБА_5 державним актом від 18 грудня 2008 року (серія НОМЕР_7) на підставі рішення двадцятої сесії п'ятого скликання Гатненської сільської ради від 06 травня 2008 № 49.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що власником зазначених земельних ділянок був ОСОБА_5, який склав заповіт на все належне йому майно на користь ОСОБА_2, після смерті якого позивач звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, дійшли обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом на вказані земельні ділянки.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 не сплачував земельні податки, майном не розпоряджався та не користувався ним, не спростовують висновків суду про належність спадкодавцеві на праві власності вказаних земельних ділянок.

Отже доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - Русецького Олексія Ігоровича -відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л. Ізмайлова