Справа № 689/283/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2017 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А.В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_2. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником цього будинку, у якому зареєстрований відповідач, котрий не проживає у будинку з вересня 2015 р., фактично проживає в м. Городок. Реєстрація за цією адресою відповідача, який там тривалий час не проживає, порушує права позивача по користуванню і розпорядженню своїм майном.

В судовому засіданні позивач позов підтримала із зазначених у позовній заяві мотивів. Ствердила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 та спільно проживала із ним за вказаною адресою. Будинок в АДРЕСА_2 раніше належав відповідачу, однак, у 2003 р. відповідач подарував їй цей будинок, залишившись зареєстрованим у ньому. Шлюб було розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду від 23.12.2014 р., відносини між нею та відповідачем погіршились: відповідач влаштовував сварки, виносив з квартири майно, погрожував їй. У зв'язку із цим, побоюючись відповідача позивач в жовтні 2015 р. змінила замки від квартири. Відповідач фактично створив нову сім'ю, проживає у м. Городок, однак, час від часу навідується, забираючи з подвір'я залишки майна та врожай з городу.

Представник позивача позов підтримав з аналогічних мотивів. Покликається на те, що відповідач не мав наміру проживати у спірному будинку, оскільки створив нову сім'ю із співмешканкою, з якою він з осені 2015 р. перебував у фактичних шлюбних відносинах у м. Городок. Адресу у м. Городок як адресу свого проживання відповідач зазначав у позовних заявах та поясненнях, які він надавав у 2015 - 2016 р.р. працівникам поліції. Тому, заміна позивачем замків не вплинула на неможливість відповідача проживати у спірному будинку.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечили. При цьому, відповідач ствердив, що до укладення шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2001 р. на праві приватної власності йому належало спірне будинковолодіння. 05.04.2002 р. він уклав шлюб із позивачем. Однак, у 2003 р. відповідач захворів і, як наслідок отримав ІІІ групу інвалідності по зору. Позивач погодилась здійснювати догляд

за ним лише за умови дарування їй спірного будинковолодіння. Не маючи вибору, на підставі договору дарування від 28.01.2003 р. відповідач подарував це будинковолодіння позивачу. Відносини у сім'ї погіршились внаслідок конфліктів, ініційованих або спровокованих позивачем, тому, за позовом ОСОБА_2 рішенням Ярмолинецького районного суду від 23.12.2014 р. шлюб було розірвано. В судовому порядку відповідач оскаржував і договір дарування, однак, такий недійсним визнаний не був. У 2015 р. ОСОБА_4 змінила вхідні замки, створила неможливі умови для його проживання, викликаючи працівників поліції при кожній його появі, у зв'язку із чим він був вимушений винаймати житло у м. Городок та періодично намагаючись вселитись чи забрати своє майно, що залишалось у будинку та було йому потрібне. Оскільки між сторонами тривали судові спори, з метою забезпечення отримання кореспонденції, він дійсно вказував у поясненнях та позовних заявах адресу свого фактичного проживання у м. Городок, де він міг таку кореспонденцію отримати. Остаточні спроби вселитись відповідач припинив близько року тому у зв'язку з їх безрезультатністю, а 25.06.2016 р. уклав шлюб із ОСОБА_5, у якої він винаймав житло. У будинку ОСОБА_5 він не зареєстрований, оскільки житлове приміщення є невеликим та у ньому зареєстрований та проживає син ОСОБА_5 від попереднього шлюбу. Тому, він заперечує проти позову не з формальних підстав, а має намір фактично проживати за адресою своєї реєстрації та, окрім того, не будучи забезпеченим житлом звернувся в суд із окремим позовом про усунення перешкод у користуванні житлом.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 05.04.2002 р. сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ДРАЦС РС Ярмолинецького РУЮ, актовий запис №17. Шлюб розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду у справі №689/2629/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 від 23.12.2014 р., яке набрало законної сили 05.01.2015 р..

До укладення шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2001 р. ОСОБА_2 придбав будинковолодіння в АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку А-1 житловою площею 35,5 кв.м., цегляного сараю Б, цегляного сараю В, цегляного сараю Г, дерев'яного сараю Д, дерев'яного сараю Е, дерев'яної огорожі та був зареєстрований за цією адресою. Під час перебування у шлюбі із позивачем, на підставі договору дарування від 28.01.2003 р. ОСОБА_2 подарував це будинковолодіння своїй дружині - ОСОБА_4.

У 2015 р. ОСОБА_4 зверталась із позовом від 24.09.2015 р. до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення, однак, на підставі її заяви ухвалою Ярмолинецького районного суду від 30.03.2016 р. у справі №689/2055/15-ц її позов був залишений без розгляду.

Також, у 2016 р. із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним зазначеного вище договору дарування житлового будинку звертався ОСОБА_2. Однак, рішенням Ярмолинецького районного суду від 04.08.2016 р. у справі №689/455/16-ц у позові було відмовлено. Рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 01.09.2016 р..

При цьому, ухвалою Ярмолинецького районного суду від 06.03.2017 р. у справі №689/392/17 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. Розгляд справи не завершено.

Станом на дату розгляду справи, ОСОБА_4 залишається власником будинковолодіння в АДРЕСА_2. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_2 залишається зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2, однак там не проживає, що визнано ним та підтверджується довідкою про

склад сім'ї №3173 від 24.11.2016 р., листами Ярмолинецької селищної ради №63 від 06.02.2017 р. і №244 від 27.04.2017 р. (про не проживання стверджено згідно пояснень сусідів, наданих 19.12.2016 р.), показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5. Відповідно до ч. 3 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України відповідач користується правами як член сім'ї наймача.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з вересня 2015 р., тобто, понад один рік, у той час, як ОСОБА_2 ствердив, що не проживає за вказаною адресою менше року, оскільки у новий шлюб він вступив лише 25.06.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 25.06.2016 р..

Судом встановлено, що фактично ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з липня 2015 р.. Так, показами свідка ОСОБА_5 (з якою відповідач на даний час перебуває у шлюбі) підтверджується, що у саме у липні 2015 р. ОСОБА_2 повідомив її, що оскільки колишня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_4 змінила вхідні замки і йому немає куди йти, вона запропонувала йому до врегулювання відносин із ОСОБА_4 тимчасово пожити в її пустуючому будинку в АДРЕСА_3. Періодично ОСОБА_2 робив спроби вселитись у житловий будинок, взяти щось із свого майна, однак, такі спроби були невдалими і у липні 2016 р. після укладення шлюбу ОСОБА_2 переїхав до ОСОБА_5 у АДРЕСА_1. Про це ж свідчить зазначення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 адреси місця проживання у м. Городок у поясненнях, наданих ними працівникам поліції 10.09.2015 р., 21.09.2016 р. тощо.

Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач покликається на поважність причин свого не проживання за адресою реєстрації. Ствердив, що літом-восени 2015 р. ОСОБА_4 змінила дверні замки та створила йому неможливі умови для проживання, а саме, при кожній його появі провокувала скандали, викликала працівників поліції. Навіть необхідні речі, які залишились у будинку, ОСОБА_2 був вимушений забирати у присутності працівників поліції. Факт заміни замків визнала й ОСОБА_4, пояснивши це тим, що вона боїться ОСОБА_2, і що саме він влаштовує скандали. Визнала й той факт, що ОСОБА_2 неодноразово, приблизно раз на один - два місяці з'являвся в АДРЕСА_2, забирав майно з будинку та сараїв, збирав городину.

З відповіді Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області №2020 від 05.05.2017 р. на запит суду вбачається, що 24.12.2015 р. ОСОБА_2 звертався в орган поліції із повідомленням про заміну дверних замків його колишньою дружиною ОСОБА_4. Цей факт знайшов підтвердження в ході перевірки. У своїх поясненнях від 24.12.2015 р. ОСОБА_4, пояснила, що змінила замки, оскільки ОСОБА_2 «постійно без її відома заходить в будинок», бере речі та продукти харчування.

Такі звернення сторін відносно поведінки один одного до органу поліції є непоодинокими. Так, 18.08.2015 р. ОСОБА_4 звернулась до органу поліції із заявою про те, що ОСОБА_2 змінив замок вхідних дверей будинку. Однак, від подальшої дачі пояснень ОСОБА_4 відмовилась, а ОСОБА_8 заперечив у своїх поясненнях цей факт, посилаючись на наклеп зі сторони ОСОБА_4 з метою виселити його з будинку. 10.09.2015 р. ОСОБА_4 зверталась до органу поліції із заявою про те, що ОСОБА_2 в ході конфлікту наніс їй тілесні ушкодження. Конфлікт виник у зв'язку із намаганням ОСОБА_2 взяти щось зі спільного майна.

27.09.2015 р. ОСОБА_4 зверталась до органу поліції про крадіжку ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_2 консервації. Факт

крадіжки ОСОБА_2 заперечив. 15.10.2015 р. ОСОБА_4 зверталась до органу поліції з приводу погроз зі сторони ОСОБА_2, який намагався з будинку взяти свої речі, однак, отримав відмову. 28.10.2015 р. та 10.12.2015 р. ОСОБА_4 зверталась з приводу пошкодження ОСОБА_2 навісного замку вхідних дверей будинку, при чому, ОСОБА_2 визнав, що у цю дату приходив до будинку. 01.09.2016 р. ОСОБА_4 звернулась до органу поліції із повідомленням, що ОСОБА_2 пошкодив замок у її будинку. 21.09.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до органу поліції із заявою про те, що у вказану дату внаслідок заміни замків він не зміг потрапити за адресою своєї реєстрації, а ОСОБА_4 не відповідає на його дзвінки. ОСОБА_4 у поясненнях від 21.09.2016 р. визнала, що не хоче пускати ОСОБА_2 до будинку, оскільки він може викрасти її речі. 20.12.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до органу поліції з приводу перешкод, які чинить ОСОБА_4 йому у вселенні в будинок та ствердив, що у зв'язку із такими перешкодами він вимушено проживає в м. Городок. ОСОБА_4 у своїх поясненнях від 27.09.2016 р. ствердила, що не має наміру впускати ОСОБА_2.

При цьому, визнаючи своє фактичне проживання у м. Городок, у своїх поясненнях від 24.12.2015 р., 21.09.2016 р., 12.12.2016 р. ОСОБА_2 покликався на свій намір проживати за місцем своєї реєстрації та користуватись спільним майном.

Таким чином, остання задокументована органами поліції спроба ОСОБА_2 вселитись у будинок датована 20.12.2016 р., а наведені вище документи свідчать про існування між сторонами тривалого конфлікту, в ході якого ОСОБА_2 чиняться перешкоди в доступі до будинку, залишення у будинку майна, яке відповідач вважає своїм і намагався ним скористатись. При цьому, суд вбачає вчинення перешкод відповідачеві у користуванні житловим приміщенням не лише у зв'язку із зміною дверних замків, а й у зв'язку із створенням таких умов та реагуванням позивача на прихід відповідача у такий спосіб, який призводить до виклику працівників правоохоронних органів.

Покликання позивача на протиправну поведінку щодо неї зі сторони відповідача не впливають на юридичну оцінку спірних відносин та не надають підстав для вчинення перешкод у користуванні житлом. Захист таких прав ОСОБА_4 від стверджуваних протиправних посягань ОСОБА_2 може здійснюватись відповідними правоохоронними органами (до чого фактично й вдавалась позивач) або у судовому порядку.

На право особи, зареєстрованої у житловому приміщенні, користуватись даним житловим приміщенням, не впливає факт укладення іншого шлюбу. Відповідач покликається на незабезпеченість іншим житлом та неможливість зареєструвати своє місце проживання у м. Городок у зв'язку із тим, що житлове приміщення його дружини невелике та належатиме її синові від попереднього шлюбу.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що право користування житловим приміщенням не надає йому права порушувати правила співжиття, заподіювати шкоду майну чи особі інших осіб, які проживають у цьому ж приміщенні.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають покладенню на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького райсуду А.В.Соловйов