21.06.2017 Справа № 756/8244/17
Справа пр. №2-о/756/291/17
ун. №756/8244//17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.

за участю секретаря - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, заінтересована особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що вона перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 від цього шлюбу у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 Місце народження дитини - м. Лутугине Лутугинського району Луганської області. Вказане місто належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію народження сина ОСОБА_3, проте їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини у зв'язку з тим що заявником для підтвердження факту народження дитини було надано документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, заявнику необхідно встановити факт народження сина для реєстрації його народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання свідоцтва про народження дитини з метою забезпечення прав та інтересів сина, який є громадянином України, але народився на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Керуючись нормою ст. 257-1 ЦПК України, ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітнього ОСОБА_3 у м. Лутугиному Лутугинського району Луганської області; батьком дитини вказати ОСОБА_3

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву, просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилася, з огляду на скорочені строки справи заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялась засобами телефонного зв'язку, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

03 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується записом у паспорті громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_1 (а. с. 8).

Як стверджувала заявник, ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_3 Батько дитини - ОСОБА_2 Місце народження дитини - м. Лутугине Лутугинського району Луганської області.

Ч. 1 ст. 144 СК України на батьків покладено обов'язок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (ч . 4 ст. 12 Закону).

Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, деталізовано процедуру проведення державної реєстрації народження дитини. Так, у цьому підзаконному нормативно-правовому акті зазначено, що підставами для такої реєстрації є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545 (у випадку народження дитини в закладі охорони здоров'я, де приймаються пологи); медичне свідоцтво про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545 (у випадку народження дитини поза закладом охорони здоров'я).

На виконання законодавчих приписів ст. 144 СК України ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію народження сина ОСОБА_3, надавши свідоцтво про народження дитини серії І-ЕД, в якому зазначено, що воно видане 12 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області. Медичного свідоцтва про народження дитини (форма №103/о) чи медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), ОСОБА_1 надано не було.

20 червня 2017 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації дитини з посиланням на те, що заявником для підтвердження факту народження дитини було надано документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 10).

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

До таких населених пунктів віднесено і м. Лутугине Лутугинського району Луганської області.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов) та Донецької області (Амвросіївського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве).

Заявник у судовому засіданні пояснила, що на час народження дитини вона постійно мешкала в м. Лутугиному Лутугинського району Луганської області, дитину вона народила в пологовому будинку в цьому населеному пункті, а медичний документ про народження був виданий органом, який знаходиться на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Наведені обставини свідчать про неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження сина заявника ОСОБА_1

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Єдиним законодавчим актом, який визначає поняття "тимчасово окупована територія" є Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Ст. 3 згаданого Закону чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Однак, враховуючи те, що норми ст. 257-1 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р "Про затвердження перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Належними відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом ч. 1 цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У медичному свідоцтві про народження від ІНФОРМАЦІЯ_2 №14, виданому медичним закладом, розташованим у м. Лутугиному Лутугинського району Луганської області, зазначено, що ОСОБА_1 народила хлопчика масою 3100 г. Вказані обставини підтверджуються також іншими доказами, зібраними у справі.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, що міститься у справі, окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник ОСОБА_1 у м. Лутугиному Лутугинського району Луганської області народила дитину чоловічої статі.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини.

Встановлюючи факт народження дитини, суд одночасно звертає увагу на те, що згідно з нормою ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначення імені дитини, її прізвища та по батькові буде здійснюватися заявником при проведенні державної реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану, а не судовим рішенням.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Оболонський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лутугиному Лутугинського району Луганської області, Україна, у матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Лутугиного Лутугинського району Луганської області, місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, та батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця с. Успенка Лутугинського району Луганської області, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Андрейчук