Справа № 333/6883/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.,

при секретарі Мінаєва В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до КУ «ЗОКЛ» про поновлення на роботі на посаді завідуючого відділенням рентген-ангіографії і ендаваскутярної хірургії та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що, на підставі наказу від 05.04.1993 №65-0 його було прийнято до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради зовнішнім сумісником на 0,5 ставки на посаду лікаря-серцево-судинного хірурга кабінету рентген-ангіографії ендаваскулярної терапіїі хірургії радіологічного відділення з 05.04.1993. Згідно наказу від 24.03.1994 року №57-0 його було переведено із зовнішнього сумісника лікаря-серцево-судинного хірурга кабінету рентген-ангіографії ендаваскулярної терапіїі хірургії радіологічного відділення на посаду завідуючого відділенням рентген-ангіографії ендаваскулярної хірургії на 0,5 ставки з 01.04.1994 року. Наказом № 127-0 від 07.07.2016 його було звільнено з займаної посади у зв'язку з закінченням терміну трудового договору, п. 2 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з призначенням працівника, який не є зовнішнім сумісником. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 у справі №333/3576/16-ц позивача поновлено на посаді завідуючого відділення рентген-ангіографії та ендоваскулярної хірургії Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. 07.11.2016 року його ознайомлено з наказом від 07.11.2016 року №213-0 про звільнення 07 листопада 2016 року з посади завідувача відділенням рентген-ангіографії ендаваскулярної хірургії як сумісника, у зв'язку з призначенням працівника, який не є сумісником. Підстава: п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України за №43 від 28.06.93, стаття 7 КЗпП України. Зазначений наказ від 07.11.2016 №213-0 на його думку є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: він не є сумісником, оскільки КУ «ЗОКЛ» ЗОР є його основним місцем роботи. Він працює у Запорізькому державному університеті на посаді асистента кафедри госпітальної хірургії неповний робочій день, що підтверджується довідкою №425 від 05.12.2016, виданою Запорізьким державним педагогічним університетом. У зв'язку з вищевказаним, до нього не можуть застосовуватися обмеження щодо сумісництва, визначені Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України за №43 від 28.06.93. Крім того, він вважає, що в наказі №213-0 від 07.11.2016 відсутнє посилання на статтю ст. 43 і КЗпП України, тому він не відповідає нормам чинного законодавства. Просить визнати звільнення його з посади завідуючого відділенням незаконним, визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді завідуючого відділенням рентген-ангіографії ендаваскулярної хірургії КУ «ЗОКЛ», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала письмові заперечення на позов (а.с59-61). В судовому засіданні пояснила, що позивач був прийнятий на роботу в КУ «ЗОКЛ» ЗОР зовнішнім сумісником на 0,5 ставки на посаду лікаря серцево- судинного хірурга кабінету рентген-агіографії ендоваскулярної терапії і хірургії радіологічного відділення з 05.04.1993 р., згідно наказу № 65-О. З 01.04.1994 р. позивача було переведено на посаду завідуючого відділенням рентген-агіографії ендоваскулярної хірургії на 0,5 ставки. Він не був переведений на основне місце роботи, а залишався зовнішнім сумісником, але вже на іншій посаді. Позивач за основним місцем роботи працює асистентом госпітальної хірургії Запорізького державного медичного університету. Працював на посаді завідуючого відділенням на 0,5 ставки, як зовнішній сумісник, що підтверджується записами в його трудовій книжці, а також його заявами про надання дозволу працювати на 1,0 ставки у період знаходження його у щорічній відпустці за основним місцем роботи. В звязку з прийняттям на посаду завідуючого відділенням рентген-агіографії ендоваскулярної хірургії працівника, що не є сумісником, позивач був звільнений з даної посади у відповідності до діючого законодавства. Вважає позовні вимоги незаконними, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши письмові матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі наказу № 65-О від 05.04.1993 р., був прийнятий зовнішнім сумісником на 0,5 ставки посади лікаря серцево-судинного хірурга кабінету рентген-ангіографії ендоваскулярної терапії і хірургії радіологічного відділення КУ «ЗОКЛ» І в наказі № 65-О і в заяві позивача про прийняття на роботу вказано, що основне місце його роботи є посада асистента кафедри госпітальної хірургії Запорізького медичного інституту.

Наказом № 57-О від 24.03.1994 р. позивача переведено на посаду завідуючого відділенням рентген-ангіографії та ендоваскулярної хірургії на 0,5 ставки з 01.04.1994 р.

Згідно до ч.2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінфіну від 28.06.1993 р. № 43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з матеріалів справи, наданих доказів, основне місце роботи позивача на протязі 1993-2016 р.р. є Запорізький державний медичний університет, де він займає виборну посаду асистента кафедри госпітальної хірургії Тому твердження позивача, що наказом № 57-О від 24.03.1994 р. його було переведено на посаду завідуючого відділення рентген-ангіографії та ендоваскулярної хірургії на 0,5 ставки і ця посада є його основне місце роботи, не відповідає матеріалам справи та наданим доказам.

Факт того, що позивач є зовнішнім сумісником і на момент прийняття та переведення позивача на посаду завідуючого відділенням рентген-ангіографії ендоваскулярної хірургії на 0,5 ставки з 01.04.1994 р. він залишався асистентом госпітальної хірургії Запорізького державного медичного університету та це його основне місце роботи, підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці, яка була надана позивачем за його бажанням для внесення відповідного запису про роботу за сумісництвом в КУ «ЗОКЛ» ЗОР.

Згідно з абз. 4 п. 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженою спільним Наказом Мінпраці, Мін'юсту України, Мінсоцзахисту населення України № 58 від 17.08.1993 р. на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Таким чином, КУ «ЗОКЛ» ЗОР за весь час роботи зовнішнього сумісника завідуючого відділенням рентген-ангіографії ендоваскулярної хірургії ОСОБА_3 не мала на обліку трудової книжки позивача. І на теперішній час його трудова книжка обліковується в ЗДМУ, а не в КУ «ЗОКЛ» ЗОР.

Крім того, суд вважає посилання позивача в обґрунтування свого позову на п. 3 Переліку, доданого до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінфіну від 28.06.1993 р. № 43, необґрунтованими, та такими що не відповідають обставинам справи, тому, що в зазначеному переліку вказано, що не є сумісництвом педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі, що не перевищує 240 годин на рік. Однак позивачем надано довідку №425 (а.с.9) в якій зазначено, що тривалість його робочого часу в день в Запорізькому державному медичному університеті складає 3 години 36 хвилин, що набагато більше ніж зазначено в п.3 зазначеного переліку.

Крім того, згідно висновків, відображених в акті перевірки Головного управління держпраці в Запорізької області Державної служби України з питань праці № 08-03-0116-1235 не встановлено порушень законодавства про працю з боку КУ «ЗОКЛ» ЗОР з питань, викладених у зверненнях ОСОБА_3М.(звільнення зовнішнього сумісника)

Також суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_3М неодноразово звертався із заявами з проханням дозволити йому працювати на 1,0 ставки у період знаходження його у щорічній відпустці за основним місцем роботи. Що також на думку суду є підтвердженням факту зовнішнього сумісництва.

Таким чином позивача було звільнено з посади 07.11.2016р. у зв'язку з призначенням на посаду завідувача відділення рентгенангіографії та едоваскулярної хірургії з 08.11.2016 р. ОСОБА_4 Гіглаєвича, який не є зовнішнім сумісником, що повністю відповідає ст. 7 КЗпП України та п. 8 Положення «Про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» затвердженого сумісним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.1993 р., в якому зазначається, що звільнення з роботи за сумісництвом провадиться ...у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на неправомірність, на його думку, відсутності в оскаржуваному наказі посилання на ст. 43-1 КЗпП України як підставу звільнення сумісника. Оскільки зазначена норма Закону не є такою, що встановлює підстави для звільнення робітника, вона лише зазначає, в яких випадках звільнення проводиться без згоди профспілкового органу. Тому посилання на дану статтю Кодексу в наказі про звільнення не є необхідним.

При таких обставинах, суд вважає наказ № 213-О від 07.11.2016р. таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 32, 36,116, 117, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 80, 104, 105, 106 ЦК України, ст.ст. 57, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко