Справа № 219/5729/17
Провадження №2-н/219/465/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П., розглянувши заяву ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач звернувся до суду 31.05.2017 р. із заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за комунальні послуги солідарно за період з 01.10.2015 р. по 01.04.2017 р. у розмірі 67 298 грн. 5 коп. та витрат на судовий збір в сумі 800 грн.

За вказаним видом вимог відповідно до ст. 96 ЦПК України може бути виданий судовий наказ.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та доданих документів вбачається спір про право.

Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору можна встановити відсутністю документів,що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів,що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно п.13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні,телекомунікаційні послуги,послуги телебачення та радіомовлення (п. 3 ч.1 ст. 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. В цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

В матеріалах справи відсутній укладений належним чином письмовий договір про надання послуг та інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Додані до заяви документи також не містять даних про те, хто зареєстрований у будинку.

До того ж наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, що не передбачає повідомлення сторін та залучення заінтересованих осіб. У випадку стягнення у наказному провадженні заборгованості з солідарних боржників, воно може бути звернено лише на того з боржників, з яким укладено письмовий договір.

Відповідно п.16 тієї ж Постанови за своїм змістом судовий наказ повинен відповідати вимогам встановленим ст. 103 ЦПК України. Ураховуючи, що судовий наказ одночасно є виконавчим документом і виконавчий лист не видається, він також має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження". Зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Заявлені вимоги під час подачі заяви були виконані стягувачем не в повному обсязі.

В заяві про видачу судового наказу не вказана дата народження боржника ОСОБА_2, а адреса мешкання боржників значиться: м. Бахмут Донецької області, вул. 2-га Лісна, 40, але доказів мешкання чи реєстрації за вказаною адресою суду не надано. Суду не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_2, оскільки відповідно до повідомлення Бахмутської міської ради від 12.06.2017 року на запит суду, який було направлено відповідно до ч. 6 ст. 100 ЦПК України 08.06.2017 року щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2, встановлено, що інформація про реєстрації даної особи за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. 2-га Лісна, 40, відсутня.

Отже, суд позбавлений можливості повідомити боржника про прийняте рішення через відсутність даних щодо її реєстрації, що унеможливлює набрання чинності судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, за наявності вказаних недоліків та спору про право необхідно відмовити у прийнятті заяви.

Керуючись ч. 3 п. 2,ч. 6 ст. 100 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» .

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з цими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ст. 99 ч. 2 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а ухвала, постановлена без участі особи, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Харченко