Номер провадження: 22-ц/785/1449/17
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сєвєрової Є.С.,Дрішлюка А.І.

За участю секретаря-Бахірко А.Г.

Представника позивача-Борщенко К.Ю.

Представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

07.07.2015 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих зазначав, що 26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1501/0308/71-037, згідно умов якого ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 95 000,00 доларів США на строк з 26 березня 2008 року по 25 березня 2033 року включно із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних, а ОСОБА_5 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

В забезпечення повернення кредиту за Кредитним договором 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року з громадянином ОСОБА_3 був укладений Договір поруки №1501/0308/71-037-Р-1від 26.03.2008 року, де у відповідності з умовами договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

У зв'язку з тим, що відповідачка ОСОБА_5 своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує, станом на 01.07.2015 року сума заборгованості становить 73459,75 доларів США гривень, що за курсом НБУ на 01.06.2015 року складає 1 546 197,49 гривень, яка складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі - 66696,79 доларів США, що за курсом НБУ на 01.06.2015 року складає 1 403 849,17 гривень;

-заборгованості за відсотками - 5890,38 доларів США, що за курсом НБУ на 01.06.2015 року складає 123 982,06 гривні;

- пеня - 872,58 долари США, що за курсом НБУ на 01.06.2015 року складає 18 366,26 гривень.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5, на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

Посилаючись на вищезазначене просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 1 546 197,49 гривень, а також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 гривні.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року яка станом на 01.06.2015 року складає: 1 546 197 (один мільйон п'ятсот сорок шість тисяч сто дев'яносто сім) гривень 49 копійок, яка складається з:

-заборгованості за кредитом у сумі - 1 403 849 (один мільйон чотириста три тисячі вісімсот сорок дев'ять) гривень 17 копійок;

-заборгованості за відсотками у сумі - 123 982 (сто двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 06 копійок;

-пені - 18 366 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят шість) гривень 26 копійок.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок - витрати по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмовлення в заявлених вимогах,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи.

Зокрема посилається на те, що за відсутності відповідачів судом ухвалюється заочне рішення суду; відсутні докази інформування споживача про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, розрахунок не відповідає обставинам справи; кредитні зобовязання виникли щодо гривневого кредиту; порука припинена зв'язку зі зміною строку основного зобовязання та в порядку ст.559 ч.4 ЦК України; відсутня ліцензія банку на здійснення валютних операцій.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явилась,про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутністю.

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стягуючи в солідарному порядку з боржника та поручителя кредитну заборгованість в розмірі 1 546 197 грн. 49 коп.,районний суд виходив з того, що відповідачі не виконують своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки щодо визначених їх умов.

Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що 25 травня 2012 року відбулося відступлення Права вимоги за| Кредитним договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_5, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк».

26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1501/0308/71-037, згідно умов якого ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 95 000.00 доларів США на строк з 26 березня 2008 року по 25 березня 2033 року включно із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11.9% річних, а ОСОБА_5 зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.п. 1.1. 1.3, 1.4 кредитного договору №1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 95 000 доларів США, на строк з 26 березня 2008 року по 25 березня 2033 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1.2. цього договору. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_6 з метою придбання: однокімнатної квартири, в будинку НОМЕР_1 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до п.п. 3.1, 3.3. кредитного договору №1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, позичальник зобов'язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_2 щомісяця, через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим договором. Проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником через касу банку на рахунок нарахованих водостоків № 2238.4.2227003.01 щомісяця в період з 01 по 10 число включно, за попередній календарний місяць; проценти, нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з погашенням кредиту.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.1.1. кредитного договору №1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, позичальник зобов'язується: забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Згідно до п. 10.9 кредитного договору №1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін га скріплення печатками сторін і діє до повного погашення кредиту, сплати процентів, можливих неустойок, відшкодування банку збитків, завданих порушенням умов цього договору, та повного виконання позичальником усіх інших умов цього договору.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про відсутність доказів укладення кредитного договору в гривнях не відповідає матеріалам справи та не спростовано відповідачем.

В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року, 26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» з одного боку, ОСОБА_3, з другої сторони, та ОСОБА_5, з третьої сторони,був укладений договір поруки №1501/0308/71-037-Р-1, де у п. 2 зазначено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

При подачі позову банком надана вимога на ім'я ОСОБА_5 за № 65102-102 від 30.06.2015 року в якій просив погасити загальну суму заборгованості в розмірі 73 459,75 доларів США.( а.с.30 т.1)

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань боржника, який передбачений п.10 не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виконання сторонами зобов'язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установив суд, боржник (а відтак і поручитель) взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 березня 2033 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з пункту 3.1,33 кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно погашати заборгованість за кредитом.

Встановлено, що боржник свій останній платіж сплатила 01.10.2014 року ( а.с.20), а наступний термін призначений-01.11.2014 року,який вона не здійснила, а тому несплачена заборгованість вважається простроченою.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом.

Тобто, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явити вимоги до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

При цьому, ОСОБА_3 надано вимогу про дострокове повернення кредиту від 17.11.2014 року та від 13.12.2014 року в котрій банк просив достроково повернути кредит.( а.с.214 т.1 та 21 т.2).

Позиція представника позивача, після надання іншою стороною доказів повинна бути оцінена судом та не може ґрунтуватися виключно на не визнанні цих доказів та обставин на котрі посилається сторона по справі.

Цивільний кодекс має диспозитивний та змагальний характер, що означає, що після цього,як відповідачем надано досудову вимогу від 17.11.2014 року та 13.12.2014 року інша сторона повинна спростувати її належними та допустимими доказами.

Представникові позивача роз'яснено вимоги ч.4 ст.10 ЦК України проте будь-яких доказів на спростування наданих відповідачем досудових вимог не надано.

Посилання на використання Банком іншого конверту та бланку досудової вимоги не спростовує факту зміни строку основного зобовязання відповідно до досудової вимоги від 17.11.2014 року.

Судовою колегією було витребувано з Недригайлівського районного суду Сумської області справу № 2/582/105/15 відповідно до котрої вимоги ПАТ «Альфа Банк» до відповідачів про стягнення кредитної заборгованості заявлені 05.03.2015 року. Ухвалою цього суду від 13 березня 2015 року позовна заява повернута позивачу разом з доданими до неї матеріалами для подання її до належного суду.

З матеріалів цієї справи вбачається, що позов ПАТ «Альфа-Банк» 05.03.2015 року про стягнення кредитної заборгованості за договором № 1501/0308/71-037 від 26.03.2008 року та відповідно до додатків залучена копія вимоги позивача про дострокове повернення кредиту котра відсутня в матеріалах справи в зв'язку з виконанням ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області від 13 березня 2015 року про повернення позивної заяви позивачу разом з доданими до неї матеріалами для подання її до належного суду.( а.с.8 справа 2/582/105/15).

Виходячи з того, що пред'явлена банком досудова вимога від 30.06.2015 року мала місце після 05.03.2015 року, судова колегія досліджує вимогу про дострокове повернення кредиту від 17.11.20124 року за № 14808 оскільки вона не спростована відповідачем та в суд першої інстанції не була надана відповідачем в зв'язку з неналежним його сповіщенням про час та місце судового розгляду.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так, п.10 договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 17.11.2014 року повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів , змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання(а.с 214 т.1).

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Строк виконання заявником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 17 грудня 2014року.

Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя розпочався 27 грудня 2014 року та закінчився 17 червня 2015року. У вказаний проміжок часу Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив.

Натомість судами встановлено, а заявником доведено, що позов Банку про стягнення заборгованості із заявника подано 07.07.2015 року.

Отже, заявником було доведено, а відповідачем не спростовано, що позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилась.

Виходячи з вищезазначеного,судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково стягнув з поручителя ОСОБА_3 1 546 197 (один мільйон п'ятсот сорок шість тисяч сто дев'яносто сім) гривень 49 копійок, яка складається з:заборгованості за кредитом у сумі - 1 403 849 (один мільйон чотириста три тисячі вісімсот сорок дев'ять) гривень 17 копійок;

заборгованості за відсотками у сумі - 123 982 (сто двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) гривні 06 копійок;пені - 18 366 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят шість) гривень 26 копійок в зв'язку з припиненням поруки, порушивши вимоги ст.212-214 ЦПК України, оскільки не врахував вимоги ч.4 ст.559 ЦК України, а тому в силу ст.309 ч.1 п.3,4 ЙЦПК України рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового,про відмову в стягненні кредитної заборгованості з ОСОБА_3.

В силу ст.88 ЦПК України судова колегія повертає ОСОБА_3 понесенні ним судові витрати при сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст. 218, 303,309, 316,317,319ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 скасувати з ухваленням нового.

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 4 019 грн.20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді О.Є.Сєвєрова

А.І.Дрішлюк