Ухвала

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру (до перейменування «Держземагенство») у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, діючи в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру (до перейменування «Держземагенство») у Київській області та Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсними рішень Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 4 липня 2008 року, в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, та

від 25 березня 2009 року про його затвердження, через їх неприйняття органом місцевого самоврядування та засудження його голови за їх підробку. Також просив визнати недійсним державний акту на спірну земельну ділянку від 3 квітня 2009 року, у зв'язку з видачею зазначеного правовстановлюючого документу на підставі підроблених документів та визнання право власності на неї за державою.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 4 липня 2008 року, в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, та від 25 березня 2009 року про його затвердження та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3 від 6 квітня 2009 року, площею 0,2423 га, розташовану в

АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, скасовано його державну реєстрацію. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Скасовано заборону від 26 квітня 2011 року в єдиному реєстрі забороні відчуження об'єктів нерухомого майна на вказану земельну ділянку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_3 апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що останній, у наданий йому судом строк, не усунув недоліки апеляційної скарги, а саме не сплатив судовий збір у повному обсязі.

Проте даний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Відповідно до вимог ст. ст. 121, 297 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог ст. 295 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє відповідну особу і надає строк для виправлення недоліків. Якщо автор скарги у встановлений строк виправить недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною та повертається суб'єкту звернення.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 без руху, суд апеляційної інстанції посилався на те, що при подачі даної апеляційної скарги на рішення суду заявнику необхідно сплатити 4 019,41 грн за вимогу майнового характеру та 803,88 грн за три вимоги немайнового характеру.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду ОСОБА_3 надав квитанцію про сплату судового збору на суму 803,88 грн та зазначив, що рішення місцевого суду в частині майнової вимоги ним не оскаржено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011року. При цьому з 1 вересня 2015 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст. 2 вказаного Закону, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 оскаржив рішення місцевого суду в апеляційному порядку лише в частині задоволення позовних вимог, а саме визнання недійсними рішення Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області від 4 липня

2008 року, в частині надання ОСОБА_3 дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в

АДРЕСА_1, та від 25 березня 2009 року про його затвердження та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3 від 6 квітня 2009 року, площею 0,2423 га, розташовану в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, скасовано його державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Проте, покладаючи на ОСОБА_3 обов'язок зі сплати судового збору за вимогу майнового характеру, яка ним не оскаржена в апеляційному порядку, та повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду та прийшов передчасного висновку про визнання апеляційної скарги неподаною у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду.

З урахуванням наведеного, постановлена в справі ухвала апеляційного суду не може залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2

ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова О.М. Ситнік О.В. Ступак