Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/1294/16-ц Головуючий у 1-й інст. Михалюк О. П.
Категорія 28 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року по цивільній справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за виконані роботи згідно договору підряду

встановила:

У листопаді 2016 року позивач звернувся з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти за виконані роботи згідно договору підряду в розмірі 20 000,00 грн на підставі ст. 837, 853 ЦПК України та судові витрати.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що при постановлені рішення судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме не взято до уваги надані позивачем акт виконаних робіт від 29.09.2016 та акт (без дати) про відмову відповідачем від підпису акту виконаних робіт, як такі, що є належними та допустимими доказами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що виконавцем є суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а згідно ст. 10 вказаного закону вимоги споживача підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ч. 2 ст. 867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Відповідно до вимог ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Судом встановлено, що 03.07.2016 року між сторонами укладено договір підряду, згідно якого підрядник ФОП ОСОБА_1 зобовязався виготовити та встановити паркан з профілю зі стовпами, ворота, хвіртку із стовпами, фундамент під паркан довжиною 29,5 погонні метри по вул. Клубній, 17 смт. Камяний Брід Баранівського району Житомирської області, вартість яких складає 42 000,00 грн. За умовами договору відповідач зобов'язалась сплатити вартість замовлення в сумі 42 000,00 грн, а позивач зобов'язався виготовити та встановити замовлені конструкції після внесення авансового платежу, в день укладення договору позивачем сплачено завдаток в сумі 22 000,00 грн (а.с. 5).

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечувалось сторонами під час апеляційного розгляду, договір підряду ними не оспорюється та є чинним, строки виконання та графік фінансування договору сторонами не підписувався.

З огляду на викладене, до умов розрахунків слід застосовувати загальне правило, встановлене ч. 4 ст. 879 ЦК України, згідно якого здійснення оплати проводиться після прийняття замовником виконаних робіт.

Однак, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доводи позивача про здійснення ним будівельних робіт у повному обсязі згідно договору, є недоведеними і безпідставними.

У відповідності до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, роботи не були прийняті замовником, а акт виконаних робіт нею підписаний не був.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наданий позивачем акт виконаних робіт від 29.09.2016 та акт без дати про відмову у підписанні акту виконаних робіт (а.с. 7, 8) не є належними та допустими доказами на підтвердження факту якісного та своєчасного виконання підрядних робіт. Зокрема, будучи допитаним в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 - голова Камянобрідської селищної ради Баранівського району, категорично заперечував факт підписання ним та депутатом ОСОБА_4 вищевказаних актів та належність йому підписів в них, як і складання даних актів.

Матеріали справи не містять і будь-яких доказів надання замовнику актів виконаних робіт. Так, претензія (без дати) на імя ОСОБА_2 про оплату виконаних робіт не містить відомостей про наявність акту від 29.09.2016, як і самого акту про їх виконання та надіслана відповідачці у жовтні 2016 (а.с. 9), тобто після складання акту позивачем.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів придбання та використання будь-яких будівельних матеріалів, необхідних для виконання робіт, як і якості здійснених робіт ФОП ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 відмовляючись від остаточного розрахунку із позивачем вказувала, що роботи виконані неякісно, особами, які не є стороною договору, а позивачем не надано квитанції, на підтвердження вартості матеріалів. Не було надано таких доказів позивачем і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості встановити фактичний обєм виконаної роботи та її вартість, а також вартість використаних матеріалів за браком доказів, а тому мотиви відмови замовника від прийняття робіт в цілому та підписання акту виконаних робіт визнаються судом обґрунтованими

В силу ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази і їх не надано суду апеляційної інстанції, що давало б підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді