Справа № 520/3667/17
Провадження № 2/520/7138/17
13.06.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків О.В.
секретар судового засідання - Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, суд,-
28.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.04.2004 року. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3. Однак, відповідач від виховання та утримання доньки самоусунувся, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, матеріли справи містять висновок органу опіки № 748/01-11 від 15.05.2017 року. Матеріали справи містять заяву представника про розгляд справи за відсутності представника відділу, у вирішенні всіх питань покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2001 року, який розірвано 28.04.2004 року /а.с. 9, 22/.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3, актовий запис № 82, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони у справі /а.с. 5/.
Згідно довідки /з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію/ № 83 від 16.01.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 20/.
У ході розгляду справи судом також досліджено наданий органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок № 748-01-11 від 15.05.2017 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2». Вказаним висновком встановлено, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, від виховання доньки самоусунувся. Інформація щодо невиконання батьком дитини батьківських обов'язків письмово підтверджується гр.гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 У висновку вказано, що жодних звернень від батька стосовно перешкод матір'ю дитини у його спілкуванні з донькою не надходило.
За клопотанням сторони позивача у судовому засіданні 17.05.2017 року судом допитано свідка ОСОБА_7, яка пояснила суду, що відповідач ОСОБА_2 зі своєю донькою ОСОБА_3 не спілкується, не приймає участі в її вихованні.
Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).
Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 148, 164, 166, 171, 180, 182-184 СК України, Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.