Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Оверчук Т.І., Бурячек О.В., Рудь Н.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" за участю третьої особи директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" за участю третьої особи директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 15 лютого 2011 року позивача було переведено на посаду першого заступника директора. В подальшому відповідно до наказів №17-п від 17 лютого 2011 року, № 110-п від 16 травня 2012 року, № 08-к від 14 січня 2013 року позивач працював на різних посадах. Наказом № 17-к від 23 січня 2014 року позивача було переведено на посаду начальника відділу постачання, 16 червня 2015 року позивача було звільнено з посади начальника відділу постачання. Вважає своє звільнення незаконним, проведеним із порушенням вимог трудового законодавства, а саме: ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України, та таким, що порушує його трудові права,. Просив скасувати наказ № 151-к від 16 червня 2015 року про звільнення, поновити на роботі у Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" на посаді начальника відділу постачання, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив скасувати наказ Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" № 151-к від 16 червня 2015 року про звільнення, поновити на роботі у Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" на посаді начальника відділу постачання, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення, стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 000,00 грн.

01 серпня 2016 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі № 755/3304/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування", ОСОБА_6, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі (а.с. 129-130, том 2). 06 вересня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року скасовано (а.с.146-149, том 2).

Позивач підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що скорочення здійснено з чисельними порушеннями процедури звільнення. Відповідач посилається на аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства, який став підставою для внесення істотних змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення чисельності і штату працівників. Однак виготовлений 14 листопада 2014 року аудитором ОСОБА_10 аналіз фінансово-господарської діяльності на час звернення директора до первинної профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення не існував. При попередженні вакантні посади не запропоновано, у графі про запропонування вакантних посад не містяться відомості про посади. Однак на підприємстві були введені посади: начальника виробничого відділу, фахівців виробничого відділу, посади доглядачів кладовищ, які не було запропоновано. Зазначені в акті про відмову від запропонованих посад також на час попередження не було запропоновано зазначених в акті посад, цей акт сфальсифікований відповідачем. При врахуванні переважного права на залишення на роботі відповідачем не взято до уваги посади, які позивач займав до скорочення, що свідчить про значний досвід. Підлеглі особи, які працювали у відділі постачання були переведені в підрозділ загального забезпечення. Оскільки він був начальником відділу постачання, то мав більш високу кваліфікацію ніж його підлеглі. Згода профспілкової організації відсутня, подання роботодавця в його присутності не розглядалося. З жовтня по грудень 2014 року він знаходився на лікарняному, тому 25 листопада 2014 року не був на засіданні профспілкового комітету.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. Підтримав письмові заперечення, в яких, зокрема, зазначено, що наказом № 214 від 24 листопада 2014 року «Про скорочення чисельності штату працівників» розформовано структурні підрозділи, скорочено та виведено із штатного розпису посади з урахуванням переважного права на залишення на роботі, зобов»язано при попередженні про звільнення пропонувати вакантні посади. Позивач протягом трьох місяців хворів, тому попередження про звільнення надано для ознайомлення у день виходу на роботу - 17 березня 2015 року. Про відмову позивача від запропонованих наявних вакансій через невідповідність його кваліфікації складено акт. 18 травня 2015 року наказом № 122-к позивач звільнений у зв»язку із скороченнями чисельності штату працівників - п.1 ст. 40 КЗпП України, який був скасований через відсутності позивача на роботі. 16 червня 2015 року позивача ознайомлено із наказом № 151-к про звільнення у зв»язку із скороченням штату. Позивачем не доведено переважне право на залишення на роботі. Створення підрозділу загального забезпечення (двірників, сторожів, прибиральників) має інші функціональні обов»язки ніж відділ постачання. Позивачем також не доведено спричинення діями відповідача моральної шкоди (а.с.59-62, том 1). Додатково пояснив, що згідно протоколу засідання зборів робочої групи по проведенню організації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" від 25 листопада 2014 року обговорено питання переважного права на залишення позивача на роботі серед інших робітників та надано переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників при скороченні чисельності і штату працівників згідно ст. 42 КЗпП України ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки вони є єдиними годувальниками в сім'ї та мають тривалий безперервний стаж роботи. З урахуванням переважного права залишення на роботі запропоновано ОСОБА_11 посаду начальника підрозділу загального забезпечення, ОСОБА_12 - посаду фахівця підрозділу загального забезпечення.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримала пояснення представника відповідача ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_13 допитаний в якості свідка пояснив, що 17 березні 2015 року попереджений про звільнення, вакантні посади не пропонували. При витребуванні доказів стало відомо про наявність акту про відмову від запропонованих посад. Протокол зборів робочої групи про розгляд питання про переважне право залишення на роботі є сфальсифікованим. Подання про згоду на звільнення профспілковим органом розглянуто у відсутності робітника. На день попередження про звільнення були вільними посади начальника та фахівця загального відділу, які позивачу не були запропоновані.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що до листопада 2014 року звільнився з роботи, тому 25 листопада 2014 року не приймав участі у засіданні. Про обставини попередження про звільнення не знає, з аналізом господарської діяльності підприємства не знайомився.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що є членом профспілкового комітету. Під час попередження про звільнення не був присутнім. Було багато наказів, тому не пам»ятає зміст цих наказів. Про події, які відбулися 25 листопада 2014 року, також не пам»ятає.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що 17 березня 2015 року працювала начальником відділу по роботі з персоналом. Позивача ознайомила з повідомленням про скорочення та запропонувала посади. Позичав відмовився підписати інформацію про посади через відсутність керівних посад. Після відмови позивача поставити підпис про вакантні посади вона зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила про відмову позивача від запропонованих посад. Тому було підготовлено акт про відмову, позивача запросили до ОСОБА_17, зачитали наказ № 214 та додатки до нього, перелік вакантних посад. На повідомленні про попередження позивач поставив підпис. Акт про відмову від запропонованих посад всі підписали.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що 17 березня 2015 року начальник відділу по роботі з персоналом ОСОБА_19 попросила зайти до заступника директора ОСОБА_17, щоб ознайомити позивача з наказом про скорочення штату. Зачитали позивачу наказ про скорочення з додатками, попередження, інформацію про вільні посади, яка знаходилася на окремому аркуші. Позивач попередження підписав, інші документи відмовився підписувати. Вона є членом профспілкового комітету. На засіданні розглядали подання про надання згоди на звільнення, проект наказу, аналіз фінансово-господарської діяльності. На підприємстві проведено реорганізацію: ліквідовані одні підрозділи та створено інші.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 17 березня 2017 року зателефонували з відділу кадрів та повідомили, що під час оголошення повідомлення про скорочення позивач відмовляється підписати інформацію про вакантні посади. Зачитали позивачу наказ про скорочення з додатками, попередження, інформацію про вільні посади. Позивач з попередженням ознайомився, однак не став ставити підпис про ознайомлення з вакантними посадами тому підписали акт про відмову.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що на засіданні робочого комітету було обговорено питання переважного права на залишення на роботі. Була також присутньою при попередженні позивача про скорочення посади. Список вільних посад позивач відмовився підписати, про що підписали акт.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

З 15 лютого 2011 року по 16 червня 2015 року позивач перебував у трудових відносинах з Ритуальною службою спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" (а.с.9-10, том 1).

16 червня 2015 року наказом № 151-к директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" позивача звільнено з посади начальника відділу постачання у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників - п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.86, том 1).

Розпорядженням № 243 від 16 вересня 2014 року Київського міського голови ОСОБА_21 призначено ОСОБА_5 на посаду директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" з 16 вересня 2014 року (а.с.32, том 2).

17 вересня 2014 року наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 призначено ОСОБА_5 на посаду директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" з 16 вересня 2014 року на контрактній основі (а.с.33, 34-45, том 2).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за період з лютого по березень 2015 року становить у розмірі 351 грн. 64 коп. (а.с.154, том 1).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Посилання позивача на те, що скорочення штату на підприємстві відбулося з порушенням процедури звільнення та недотриманням вимог чинного законодавства спростовується таким.

Наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 № 172 від 01 жовтня 2014 року створено робочу групу по напрацюванню відповідного матеріалу для проведення реорганізації структурних підрозділів, а також зобов»язано голову робочої групи в термін до 10 жовтня 2014 року подати на затвердження наказ про зміни та доповнення до штатного розпису підприємства (а.с. 155, том 1).

24 листопада 2014 року наказом № 214 «Про скорочення чисельності та штату працівників», зокрема, внесено зміни до штатного розпису, а саме, розформовано структурні підрозділи, скорочено та виведено із штатного розпису посади згідно з Додатком № 1; утворено та введено до штатного розпису структурні підрозділи та посади згідно з Додатком № 2; робочій групі доручено визначити працівників, що підлягають скороченню з урахуванням переважного права на залишення на роботі; старшому інспектору відділу кадрів попередити працівників про звільнення та запропонувати наявні вакантні посади, підготувати наказ про скорочення, повідомити Державну службу зайнятості про вивільнення працівників у встановленому порядку. Згідно додатку № 1 розформовано зі скорочення посад структурний підрозділ «Відділ постачання»: начальника відділу постачання - 1 штатна одиниця, інженер 1 категорії відділу постачання - 2 штатні одиниці. Згідно додатку № 2, зокрема, утворено структурний підрозділ «Підрозділ загального забезпечення у складі начальника підрозділу - 1 штатна одиниця, фахівця загального підрозділу - 1 штатна одиниця, двірника - 1 штатна одиниця, сторожа - 4 штатні одиниці, прибиральника службових приміщень - 3 штатні одиниці (а.с.75-76, 77-78, 79, том 1).

Згідно акту проведення службової перевірки №1 від 26 липня 2016 року комісія вважає, що накази № 214 від 24 листопада 2015 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» та № 214 від 24 листопада 2015 року «Про створення робочої групи для проведення інвентаризації поховань на території кладовищ Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" є чинними, оскільки містять всі необхідні вимоги для оформлення наказу (а.с.218-219, том 2).

Згідно штатного розпису на 2014 рік у відділі постачання числиться начальник відділу постачання - 1 одиниця, інженер 1 категорії - 2 одиниці (а.с.170-179, том 1).

Згідно штатного розписку на січень-листопад 2015 року у підрозділі загального забезпечення числиться начальник підрозділу - 1 одиниця, фахівець - 1 - одиниця, двірник - 1 одиниця, сторож - 4 одиниці, прибиральник службових приміщень - 3 одиниці (а.с. 180-187, том 1).

Отже, посада начальника відділу постачання, яку обіймав позивач була скорочена 24 листопада 2014 року згідно наказу № 214 «Про скорочення чисельності та штату працівників».

Посилання позивача на те, що аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства, який став підставою для внесення істотних змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення чисельності і штату працівників на підприємстві не проводився, а виготовлений 14 листопада 2014 року аудитором ОСОБА_10 аналіз фінансово-господарської діяльності на час звернення директора до первинної профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення не існував не входило до предмету доказування, оскільки питання щодо законності наказу № 214 від 24 листопада 2015 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» не було предметом спору.

Згідно інформації про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці від 14 грудня 2014 року на підставі наказу про попередження про заплановане вивільнення заплановано 11 лютого 2015 року звільнено працівників, які займають такі посади: помічник директора- 1, економіст з праці 1 категорії-1, економіст 1 категорії-1, інженер 1 категорії-4, начальник відділу- 2, адміністратор - 1(а.с. 186, том 3).

Згідно інформаційного листа Шевченківського районного центру зайнятості від 29 березня 2016 року Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» з 01 лютого 2015 року по 01 червня 2015 року подано звіт « Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» 07 травня 2015 року (а.с.174, 175-176, том 2).

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

При цьому, Пленум Верховного Суду України в п. 19 своєї постанови від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз'яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Позивач стверджував, що йому не було запропоновано усіх наявних вакантних посад, які він міг займати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, незалежно від того, в якому структурному підрозділі позивач працював. У графі про запропонування вакантних посад не містяться відомості про посади. Однак на підприємстві були введені посади: начальника виробничого відділу, фахівців виробничого відділу, посади доглядачів кладовищ, які не було запропоновано. Натомість йому було відмовлено в наданні повної інформації щодо вакантних посад, тоді як його підлеглих було переведено на інші посади.

Посилання позивача на те, що йому не було запропоновано іншої посади є безпідставним, виходячи з такого.

Наказом № 226 від 08 грудня 2014 року «Про попередження про звільнення» зобов'язано старшого інспектора з кадрів повідомити начальника відділу постачання ОСОБА_1 про звільнення із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.128-130, том 1).

17 березня 2015 року позивачем підписано попередження про те, що у зв'язку із здійсненням скорочення чисельності та штату працівників посада начальна відділу постачання підлягає скороченню (а.с.80, том 1).

18 травня 2015 року наказом № 122-к директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" позивача звільнено з посади начальника відділу постачання у в'язку зі скороченням чисельності і штату працівників - п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.83, том 1).

18 травня 2015 року наказом № 124-к директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" у зв'язку з відсутністю ОСОБА_1, начальника відділу постачання, 18 травня 2015 року на роботі з нез'ясованих причин анульовано наказ № 122-к від 18 травня 20185 року «Про звільнення ОСОБА_1.» (а.с.84, 85, том 1).

16 червня 2015 року наказом № 151-к директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" позивача звільнено з посади начальника відділу постачання у зв'язку зі скороченням чисельності і штату працівників - п. 1 ст. 40 КЗпП України, з яким позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом (а.с.86, том 1).

Згідно виписки щодо інформації про наявність вакантних посад на момент оголошення ОСОБА_1 наказу № 214 від 24 листопада 2014 року «Про скорочення чисельності і штату працівників» до моменту звільнення станом на 16 червня 2015 року було 10 вакантних посад, а саме: енергетик, машиніст компресорної установки 5-го розряду транспортно-механічної дільниці, енергетик 3-го розряду Лісового кладовища, електрогазозварник 4-го розряду Міського кладовища, каменотес 5-го розряду Лісового кладовища, прибиральник території Байкового кладовища, прибиральник території Міського кладовища, прибиральник території Лісового кладовища, робітник ритуальних послуг 3-го розряду Міського кладовища, робітник ритуальних послуг 3-го розряду Лісового кладовища (а.с.164, том 1).

Згідно акту про відмову від пропозицій вакантних посад для можливого переведення від 17 березня 2015 року ОСОБА_1, начальник відділу постачання, усно відмовився від запропонованих йому вакантних посад для можливого переведення, а також відмовився від надання письмової відмови від запропонованих йому вакантних посад для можливого переведення (а.с.81-82, том 1).

07 липня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_18 за участь третіх осіб Ритуальної служби «Спеціалізованого комбінату підприємств комунально-побутового обслуговування», ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними при складанні Акту від 17 березня 2015 року про відмову від пропозиції вакантних посад для можливого переведення та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.161-167, том 3).15 вересня 2016 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2016 року залишено без змін (168-175, том 3).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування", ОСОБА_5, ОСОБА_23 про визнання дій, попередження та наказу № 226 від 08 грудня 2014 року неправомірними, відшкодування моральної шкоди відмолено (а.с.176-179, том 3).

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_17 , ОСОБА_20 підтвердили відмову позивача від запропонованих вакантних посад, про що підписали акт.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Позивач зазначив, що має значний досвід роботи на керівних посадах, що підтверджується наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_24 № 16-п від 15 лютого 2011 року про прийняття позивача на посаду помічника директора з 15 лютого 2011 року (а.с.63, том 1), наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_24 № 17-п від 17 лютого 2011 року про переведення позивача з посади помічника директора на посаду першого заступника директора, на період відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_25, з 22 лютого 2011 року (а.с.64-65, том 1), наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_6 № 110-п від 16 травня 2012 року про переведення з посади першого заступника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" на посаду помічника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" з посадовим окладом 3 894,00 грн. (а.с.66, том 1), наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_6 16 травня 2012 року наказом № 111-п позивача поновлено на посаді першого заступника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2012 року (а.с.111, том 2), наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_8 № 08-п від 14 січня 2013 року про переведення з посади помічника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" у зв'язку із штатно-організаційними заходами на посаду начальника Центрального розподільчого складу з посадовим окладом 5319 грн. (а.с.67, том 1), наказом директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_8 № 17-к від 23 січня 2014 року про переведення з посади начальника Центрального розподільчого складу на посаду начальника Відділу постачання з посадови окладом 6876 грн. (а.с.68, том 1), але посаду начальника загального відділу йому запропоновано не було. Натомість запропоновані посади, які не відповідають рівню його кваліфікації.

Твердження позивача, що питання про його переважне право на залишення на роботі не було предметом розгляду спростовується протоколом засідання зборів робочої групи по проведенню організації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" від 25 листопада 2014 року, в якому відображено обговорення питання переважного права на залишення позивача на роботі серед інших робітників, за результатами якого надано переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників при скороченні чисельності і штату працівників згідно ст. 42 КЗпП України ОСОБА_11 та ОСОБА_12, оскільки вони є єдиними годувальниками в сім'ї та мають тривалий безперервний стаж роботи. З урахуванням переважного права залишення на роботі запропоновано ОСОБА_11 посаду начальника підрозділу загального забезпечення, ОСОБА_12 - посаду фахівця підрозділу загального забезпечення (а.с.108-112, том. 1).

Згідно наказу № 19-к від 10 лютого 2015 року ОСОБА_11 переведено на посаду начальника підрозділу загального забезпечення, ОСОБА_12 - на посаду фахівця підрозділу загального забезпечення (а.с.169, том 1).

Свідок ОСОБА_20 підтвердила обговорення питання переважного права на залишення позивача на роботі на засіданні робочого комітету.

Отже, відповідачем було дотримано вимоги закону щодо попередження працівника за 2 місяці про наступне звільнення, пропонувалася інша робота на підприємстві, від якої позивач відмовився, питання про наявність у позивача переважного права на залишення на роботі було предметом розгляду на засіданні зборів робочої групи по проведенню організації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування".

Також позивач стверджував про порушення процедури отримання згоди профспілкового комітету на звільнення працівника.

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника),первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" містить роз»яснення про розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1.

05 листопада 2014 року директором Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 подано подання про скорочення чисельності та штату працівників з метою скорочення апарату управління, оптимізації основного виду діяльності і праці підприємства та його структуру (а.с.73, том 1).

Згідно листків непрацездатності позивач перебував на лікуванні в період з 13 жовтня по 01 листопада 2014 року, з 03 по 18 листопада 2014 року, з 19 листопада по 29 грудня 2014 року, 26 січня по 14 лютого 2015 року, з 26 лютого по 17 березня 2015 року, з 16 по 25 лютого 2015 року, з 18 травня по 16 червня 2015 року, з 18 травня по 16 червня 2015 року (а.с. 87-95, том 1).

Згідно протоколу № 24 засідання зборів Первинної профспілкової організації ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" від 14 листопада 2014 року за більшістю голосів профспілкового комітету погоджено проект наказу «Про скорочення чисельності та штату працівників» за поданням адміністрації від 05 листопада 2014 року № 1460, а також надано згоду на скорочення чисельності та штату працівників (а.с.74, том 1).

Судом встановлено, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, позивач був попереджений про наступне звільнення, йому була запропонована інша роботу, оскільки він відмовився від неї, то власник мав всі підстави для розірвання трудового договору за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Встановлені обставини свідчать про звільнення позивача з дотриманням вимог діючого трудового законодавства, у тому числі положень статті 492 КЗпП України.

Оскільки відповідачем дотримано процедуру звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, то підстав для відшкодування моральної шкоди не має.

За встановлених обставин для задоволення позовних вимог про визнання наказу про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди правові підстави відсутні.

Згідно п.п.1 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від оплати судового збору у зв'язку з пред'явленням вимог, що випливають із трудових правовідносин.

Керуючись ст. 5-1, п.1 ч. 1 ст. 40, ст.ст. 42, 43, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України, п.п.15, 18, 19 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст. 3, 10, 15, 60, 79, 197, 209, 210, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" за участю третьої особи директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" ОСОБА_5 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є. Арапіна