29.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/7712/16-ц

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Федченко В.М.,
при секретарі - Джурко Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22 Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,-
Позивачка 17 жовтня 2016 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22 Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2008 року.
Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у вищевказаній квартирі з 03.06.2008 року, як зять та проживав в квартирі з її донькою ОСОБА_3
В квітні 2014 року відповідач зібрав свої речі та добровільно виселився з квартири у звязку з тим, що мав намір розірвати шлюб з її донькою. Фактично відповідач не проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_2 з квітня 2014 року по теперішній час. Цей факт також встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2014 року, яким шлюб між її донькою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано за ініціативою відповідача.
Реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі перешкоджає позивачці в повній мірі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та порушує її права власника. У звязку з чим, згідно уточнень позивачка просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 та зняти з реєстрації.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Третя особа Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22 Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмових заяв не надходило.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі №№1540 належить позивачці ОСОБА_1 (а.с.9-11).
Згідно довідки від 08.09.2016 року №2712 КЖЕП №22 відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3, донька позивачки, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2014 року (а.с.13).
Відповідач в квітні 2014 року добровільно виселився з квартири АДРЕСА_1 та забрав всі свої особисті речі, однак самостійно знятися з реєстраційного обліку не бажає.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням.
Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_5 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з квітня 2014 року, у звязку з припиненням шлюбних відносин з донькою позивачки та наміром розірвати з нею шлюб. Особистих речей відповідача ОСОБА_2 в квартирі позивачки не має.
Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №5 в будинку №3 по вул. Волинська в м. Дніпро, що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у належній позивачці квартирі порушує її право як власника, і тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, і керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст. 391,405, 321 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22 Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3.
Зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири за адресою АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Федченко В.М.