АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 637/139/17 Головуючий суддя І інстанції Островська Н. І.
Провадження № 22-ц/790/4062/17 Суддя доповідач Карімова Л. В.
Категорія: стягнення заборгованості

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду Харківської області від 10 травня 2017 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.03.2008 року в розмірі 38556,80 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду Харківської області від 10 травня 2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» повернуто позивачу на підставі вимог п.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України з посиланням на порушення правил територіальної підсудності, вирішено питання про повернення позивачеві судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу районного суду та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позов заявлений відповідно до вимог ч.9 ст.110 ЦПК України за останнім відомим місцем проживання відповідача, оскільки м. Словянськ не є місцем проживання або перебування фізичної особи у розумінні вимог ст. 29 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог

ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до вимог

п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, суддя виходив з того, що справа не підсудна Шевченківському районному суду Харківської області оскільки згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу територіального округу ДМС України в Харківській області від 14.02.2017 року ОСОБА_4 змінила прізвище на «Конєва», з 01.11.2016 року знята з реєстраційного обліку за адресою: вул. Перемоги-4, с. Олександрівка, Шевченківський район, Харківська область та вибула у м. Словянськ Донецької області.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони зроблені з порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до розяснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо інше не встановлено ЦПК України позови до фізичної особи предявляються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, яке визначається відповідно до ст. 29 ЦК України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України».

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.

Суддя при вирішенні питання про відкриття провадження у справі здійснив дії, передбачені ч.3 ст. 122 ЦПК України, та отримав від органу реєстрації інформацію про зняття з реєстрації місця реєстрації відповідача ОСОБА_4 за адресою: вул.. Перемоги,4, с. Олександрівка Шевченківського району Харківської області, однак не звернув уваги на те, що у відповіді адресно-довідкового підрозділу територіального округу ДМС України в Харківській області від 14.02.2017 року не вказано ні точної назви вулиці, ні номеру будинку чи квартири, за якою зареєструвалася ОСОБА_4, тому не можна вважати встановленим нове місце її проживання.

Судом першої інстанції не враховано, що згідно абзацу 4 частини 3 статті 122 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 10 травня 2017 року, суддя вищевказаних вимог процесуального закону не врахував, і помилково повернув позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» позовну заяву.

Крім того, суд першої інстанції не позбавлений можливості за наявності для цього підстав застосувати й вимоги п.1 ч.1 ст. 116 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи п.1 ст. 6 цієї Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgementofECHRof 16 December 1992 DeGeouffredelaPradellev. France // SeriesAN 253-B).

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, судова колегія відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України скасовує цю ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду Харківської області від 10 травня 2017 року скасувати.

Цивільну справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: