Провадження 4-с/235/11/17
Справа №235/201/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Марїнський Укрпромзбуд»,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось зі скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Марїнський Укрпромзбуд». В обґрунтування скарги зазначили, що 12.03.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 (далі-боржник) на користь ПАТ « ОСОБА_2 Кредит»(далі-стягувач) заборгованості в розмірі 11399174,07 грн. та судового збору 1827,00 грн., а всього 11401001,07 грн.

На підставі зазначеного рішення, яке 24.03.2015 року набрало законної сили, 05.05.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 235/201/15-ц.

30.07.2015 року стягувач направив до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС на примусове виконання заяву про примусове виконання рішення суду за вихідним номером 04-11/1410, на підставі якої 16.09.2015 року було відкрито виконавче провадження № 48766324.

04.10.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що майно, яке зареєстровано за Боржником знаходиться в зоні АТО (м. Донецьк), а інше майно відсутнє.

Головним державним виконавцем, дії якого оскаржуються, не виконано всіх дій по встановленню майна боржника, за рахунок якого можливо виконати рішення суду.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року в редакції, яка була чинною на момент проведення виконавчих дій, організацію розшуку боржника юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до: органів державної податкової служби, державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вказані обставини свідчать про те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України порушено вказані норми Закону та не виконано належним чином обовязку з розшуку майна Боржника, а саме не направлено запити до всіх органів, які відповідно до чинного законодавства володіють інформацією з приводу зареєстрованого на праві власності майна.

Представник заявника в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, яка уповноважена представляти інтереси Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та його посадових осіб, зокрема інтереси відділу примусового виконання рішень та державних виконавців зазначеного відділу, проти доводів скарги заперечувала, оскільки державним виконавцем прийнято всі заходи передбачені законодавством, просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, до судового не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись шляхом розміщення виклику до суду на офіційному веб-порталі судової влади України, через неможливість надіслання судової повістки рекомендованим листом.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Марїнський Укрпромзбуд» в судове засідання не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

12.03.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Марїнський Укрпромзбуд», на користь ПАТ « ОСОБА_2 Кредит» заборгованості в розмірі 11399174,07 гривень та судового збору 1827,00 гривень, всього 11401001,07 гривень (а.с.110-114).

На підставі зазначеного рішення, яке 24.03.2015 року набрало законної сили, 05.05.2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 235/201/15-ц.

16 вересня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 235/201/15-ц від 05.05.2015р.

04.10.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для винесення даної постанови були встановлені державним виконавцем наступні обставини.

З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника шляхом винесення постанови про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчудження.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, боржник за даним виконавчим провадженням зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстровано 2/3 частини трикімнатної квартири за адресою: м. Донецьк, вул. Дагестанська, 46/17, тобто майно перебуває на території проведення антитерористичної операції.

Виконавчий документ повернуто стягувачеві та розяснено його право на повторне предявлення виконавчого документа для виконання в строк до 04.10.2017 року.

20.11.2015р. постановою головного державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 11401002,07 гривень.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на 2/3 частини трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул.. Дагестанська, 46/17, та належить ОСОБА_3, накладено арешт.

Державний виконавець з вимогою терміново надати інформацію про майновий стан боржника ОСОБА_3 звернувся до територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, ОСОБА_2 комісії з цінних паперів, Головного управління Держземагенства.

За інформацією Головного управління Держземагенства у Донецькій області від 26.01.2016р. земельні ділянки, зареєстровані за ОСОБА_3 відсутні.

За інформацією ОСОБА_2 комісії з цінних паперів та фондового ринку від22.12.2015 року цінні папери відсутні. Пенсію ОСОБА_3 не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 року

N 606-XIV, який діяв на час відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У п. 5 ч. 1 ст. 47 цього закону зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника -

юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Відповідно до частини 1 статті Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Частина 2 цієї статті передбачає, що правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України виконані необхідні заходи з розшуку майна Боржника, направлено запити до всіх органів, які відповідно до чинного законодавства володіють інформацією з приводу зареєстрованого на праві власності майна.

На нерухоме майно боржника накладено арешт, але у звязку з тим, що це майно перебуває у місті Донецьк, на даний час його реалізація не можлива.

Відповідно до частини 3 статті 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У пункті 18 Постанови ПВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця була прийнята відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця, права стягувача, визначені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем порушені не були, доводи скарги є необґрунтованими, тому суд відмовляє в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Крім того, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строку зазначеного у постанові, а саме до 04.10.2017 року.

Керуючись 10, 11, 58, 60, 61, 209-215, 370, 383, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Марїнський Укрпромзбуд», - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В судовому засіданні 14 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено протягом пяти днів.

Суддя