Справа № 212/8629/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі: секретаря судового засідання Мариненко І.О., з участю: представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сільське фермерське господарство «МАКСИМ», третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював та просив: стягнути з відповідача Сільського фермерського господарства "МАКСИМ" на його користь матеріальні збитки в сумі 25 174, 96 грн. спричинені йому внаслідок ДТП, яка відбулась 18.09.2013 року, з відповідача ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 60 000, 00 грн. та понесені ним витрати у сумі 251,80 грн., 243,60 грн. за сплату судового збору та 700 грн. по сплаті юридичної допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки "Ніссан", державний реєстраційний номер якого НОМЕР_1. 18 вересня 2013 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3, керуючи належним Сільському фермерському господарству "Максим" транспортним засобом марки ЗАЗ 110207 державний номер якого НОМЕР_4, на площі 30-річчя Перемоги в Саксаганському районі міста Кривого Рогу, не витримав безпечну дистанцію руху і допустив зіткнення з належним йому автомобілем марки "Ніссан" державний реєстраційний номер якого НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, належний йому автомобіль отримав механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_3 був визнаний винним в скоєнні ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Своєї провини в скоєнні ДТП ОСОБА_3, не заперечував, обидва автотранспортні засоби застраховані. На місце ДТП виїжджав представник страхової компанії Сільського фермерського господарства "Максим", який оглянув місце ДТП і спричинені належному йому автомобілю пошкодження. Після скоєння ДТП відповідач не відшкодував заподіяну йому матеріальну шкоду, відповідного відшкодування від страхувальника відповідача - ТДВ СТДВ "Глобус" також не отримав. Згідно висновку спеціаліста експерта-автотоварознавця СПД ОСОБА_7, відновити його пошкоджений автомобіль можливо лише при витратах 23430 гривень 81 копійка. Страхова компанія, у якій застраховано належний Сільському фермерському господарству "Максим" транспортний засіб марки ЗАЗ 110207 державний номер якого НОМЕР_4 ТДВ СТДВ "Глобус", заздалегідь попередила його, що виплати відшкодування спричиненої йому шкоди не будуть проведені в повному обсязі, оскільки на території України стан економіки не стабільний і що він не повинен розраховувати на відшкодування збитків. Лише 07 квітня 2014 року отримав від страхувальника Страхової компанії "Глобус" грошовий переказ на суму 7374 гривні 20 копійок та в липні 2014 року 1574 гривні 84 копійки, всього на загальну суму 8949 гривень 04 копійки. В квітні 2014 року за свої власні кошти, з урахуванням виплаченої страхової суми, за 33124 гривні 00 копійок відремонтував належний йому автомобіль, після чого кошторис на ремонтні роботи був ним наданий до страхувальника, для отримання доплати за витрачені на ремонт автомобіля гроші, але страхувальник в усному порядку доплатити йому грошове відшкодування відмовився, мотивуючи відмову тим, що франшизу в сумі 500 гривень і різницю в вартості ремонту на суму 24174 гривні 96 копійок при сплаті страхування він повернути не може. Вказану суму 24174 гривні 96 копійок, а також недоплачену франшизу в сумі 500 гривень та витрати на проведення експертного дослідження в сумі 500 гривень він вважає спричиненими йому матеріальними збитками і бажає, щоб Сільське фермерське господарство "Максим", як власник транспортного засобу, який під керуванням ОСОБА_3 спричинив аварію, її відшкодував, оскільки належний йому автомобіль відремонтований ним за власні кошти. Враховуючи явне небажання відповідача по справі відшкодовувати збитки, він вважає, що скоєним ДТП йому також спричинена і моральна шкода, яку він оцінює в 60 000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Сільського фермерського господарства "МАКСИМ", в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що позивач, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся із даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди до Сільського фермерського господарства "МАКСИМ", яке не є належним відповідачем щодо стягнення з нього зазначеної позивачем суми матеріальної шкоди, тому він просить суд постановити рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, зазначив що, вимоги позивача незаконні та необґрунтовані, оскільки він моральну шкоду позивачу не завдав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших і обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів щодо розміру моральної шкоди, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, нанесення моральної травми та не надав він й жодного доказу на підтвердження погіршення стану свого здоров'я. Втрати з оплати юридичної допомоги за цією справою, також залишити за позивачем, як належним чином не доведені та не підтвердженні відповідними доказами.

Представник третьої особи - ТДВ СТДВ "Глобус" до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановлений законом порядок, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення у яких зазначив, що ТДВ СТДВ «Глобус» виконало свої зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9936192 в повному обсязі, виплативши ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 8 949,04 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи і надані докази, виходячи з меж заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником автомобіля марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 9).

Як вбачається з Постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.10.2013 року, 18 вересня 2013 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207» державний номер НОМЕР_4 не витримав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження (т. 1 а.с.12).

Зазначеною Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_3, був визнаний винним в скоєнні ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Своєї провини в скоєнні ДТП ОСОБА_3, не заперечував.

Відповідно до страхового полісу №АС/2046038 від 05.04.2013 року, автомобіль позивача ОСОБА_1 марки «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Країна» (т. 1 а.с. 10).

Автомобіль марки ЗАЗ 110207 державний номер НОМЕР_4 належний Сільському фермерському господарству "Максим" був застрахований у ТДВ СТДВ "Глобус", відповідно до копії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9936192 від 14 травня 2013 року, укладеного між СФГ «Максим» та ТДВ СТДВ «Глобус», предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «ЗАЗ 110207», державний реєстраційний № НОМЕР_8 (т. 2 а.с. 61).

20 вересня 2013 року до ТДВ СТДВ «Глобус» звернувся відповідач ОСОБА_3 з заявою про подію, що сталася із транспортним засобом та надав письмові пояснення про дорожньо-транспортну пригоду (т. 2 а.с. 63-64, 65-66).

20 вересня 2013 року аварійним комісаром ТДВ СТДВ «Глобус» було складено Акт огляду дорожньо-транспортної пригоди, який був підписаний як відповідачем ОСОБА_3 так і позивачем ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 67-70).

25 вересня 2013 року до ТДВ СТДВ «Глобус» звернувся позивач ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування та надав письмові пояснення про дорожньо-транспортну пригоду ( т.2 а.с. 71, 72-73).

25 вересня 2013 року аварійним комісаром ТДВ СТДВ «Глобус» у присутності позивача було проведено огляд транспортного засобу «НІССАН», державний реєстраційний № НОМЕР_5, у зв'язку з чим було складено Акт огляду транспортного засобу, який був підписаний позивачем (т. 2 а.с. 74-75).

У подальшому позивач звернувся до судового експерта - автотоварознавця СПД ОСОБА_7, для встановлення розміру збитків. Згідно висновку спеціаліста від 25.10.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «НІССАН», державний реєстраційний № НОМЕР_5 становить 23430 гривень 81 копійка. При встановлені розміру збитків та проведенні експертного огляду зазначеного автомобіля відповідач ОСОБА_3 був присутній та ознайомлений з його висновками ( т.1 а.с. 22-42).

Згідно Акту № 1416/13 від 18 листопада 2013 року складеного спеціалістом сектору розрахунку матеріальної шкоди ТДВ СТДВ «Глобус», розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу «НІССАН», державний реєстраційний № НОМЕР_5 з урахуванням фізичного зносу та без урахування ПДВ, становить 7 874,20 грн. (т. 2 а.с. 76-88).

07 квітня 2014 року ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 7 374, 20 грн. на його банківський рахунок, що підтверджується копією платіжного доручення (т. 2 а.с. 89) та безпосередньо позивачем.

05 травня 2014 року до ТДВ СТДВ «Глобус» було надано квитанцію № 007968 та акт виконаних робіт від 22 квітня 2014 року (т. 2 а.с. 90,91) на підставі яких, відповідно до вимог ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників, наземних транспортних засобів», ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено позивачу доплату в розмірі, що не перевищує суми податку, оскільки отримало документальне підтвердження факту оплати проведеного ремонту та 08 липня 2014 року ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 1 574,84 грн. на банківський рахунок позивача, що підтверджується копією платіжного доручення (т. 2 а.с. 93) та безпосередньо позивачем.

Приписами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Приписами статті 22.1 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі.

Пунктом 37.3. ст. 37 Закону №1961-IV передбачено, що незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, за відповідних підстав. Таким чином, зазначена стаття передбачає наявність у страховика права проявити регресний позов, а не відсутність цього права.

Цивільно - правову відповідальність власника наземних транспортних засобів автомобіля марки ЗАЗ 110207 державний номер НОМЕР_4 належного Сільському фермерському господарству "Максим" було застраховано відповідно до поліса № АВ/9936192 від 14 травня 2013 року в страховій компанії ТДВ СТДВ «Глобус» (т. 2 а.с 61).

Відповідно до Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України, відповідач має сплачувати тільки непокриту страховим відшкодуванням суму заподіяної моральної та матеріальної шкоди.

Відповідно поліса № АВ/9936192 від 14 травня 2013 року, укладеного між СФГ «Максим» та ТДВ СТДВ «Глобус», предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «ЗАЗ 110207», державний реєстраційний № НОМЕР_8 ТДВ СТДВ «Глобус» несе відповідальність в межах страхових сум у розмірі: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 50 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого.

Таким чином, відповідальною за завданні у даному випадку збитки, згідно із положеннями Закону №1961-IV в межах, передбачених договором обов'язково страхування цивільної відповідальності є саме ТДВ СТДВ «Глобус».

За таких підстав відповідач СФГ «Максим» є неналежним відповідачем у даній справі та позовні вимоги в частині стягнення з нього завданої матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки саме ТДВ СТДВ «Глобус» сплатила позивачу страхове відшкодування в меншому розмірі ніж визначеного договором.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 22.3 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, а саме: моральна шкода яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; моральна шкода яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів.

При цьому, страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону (200 000 грн. на одного потерпілого). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 позивач отримав моральну шкоду.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи роз'яснення п. 9 Постанови ПВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та приписи ст. 1167 ЦПК України, моральна шкода відшкодовується позивачу в разі заподіяння шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, з вини якого сталася ДТП.

На підставі вказаного, суд вважає, що позивачу нанесено моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_3, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Обговорюючи доведеність позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди на суму 60 000 грн., суд, враховуючи наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 2 000 тисяч гривень, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3, вина якого у вчиненні ДТП встановлена відповідним судовим рішенням та який є заподіювачем цієї шкоди позивачу та повинен ії відшкодувати відповідно до положень ч.1 ст. 1167 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А отже, з відповідача ОСОБА_3 також підлягають стягненню витрати по сплаті за юридичну допомогу у розмірі 350,00 грн. на користь позивача ОСОБА_1

В задоволенні позовних вимог позивача до СФГ «Максим» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25174, 96 грн. слід відмовити.

В цілому позовні вимоги підлягають задоволенню судом частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 243,60 грн та 350 грн витрати, понесені на юридичну допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194, 1195 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Сільське фермерське господарство «МАКСИМ», третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. та 350 (триста п'ятдесят) грн., у рахунок відшкодування витрат понесених на сплату за юридичну допомогу, судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Н. Борис