Справа № 755/8834/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до змісту поданої до суду заяви, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем по закону щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації, актовий запис №2973 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. ( ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 Цивільного кодексу України).

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Виходячи з положень ст.66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщини вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

При зверненні до суду в порядку окремого провадження, заявник ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем по закону щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації, актовий запис №2973 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для одержання коштів в розмірі 38734 грн. 27 коп., які були нараховані Головним управлінням Державної казначейської служби України в м. Києві на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2009 року, яка набрала законної сили, спадкодавцю, чоловіку заявника, ОСОБА_3, як єдиною спадкоємицею по закону на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22 грудня 2016 року.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України)

Виходячи зі змісту поданої до суду заяви в порядку окремого провадження, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику ОСОБА_1 для реалізації права отримати присуджене за рішенням суду, як правонаступник стягувача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах процедури примусового виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2011 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії.

В той же час, порядок та підстави вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження визначений у статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем за законом або заповітом не відносяться до переліку справ, які розглядаються судом про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який визначений ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час підстави та порядок спадкування за законом регулюються положеннями Книги Шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 256, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гавриленко Алла Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я