Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/867/17

2/330/345/2017

"29" травня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Шеліповій Ю.О.

розглянувши у судовому засіданні у смт Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на ? частини житлової квартири, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на ? частини житлової квартири, за наступними підставами.

19.06.1992 року набув чинності Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та позивачі вирішили використати своє право та приватизувати квартиру АДРЕСА_1. 28.12.1993 року позивачі отримали свідоцтво про право власності на житло та до травня 2017 року вважали, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності як подружжю. В травні 2017 року позивачі випадково звернули увагу на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1993 року позивачам та відповідачу належить на праві власності по 1/3 частині житлової квартири АДРЕСА_1. Право власності на квартиру позивачі та відповідач набули відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року. На думку позивачів свідоцтво про право власності на житло від 28 грудня 1993 року було видано з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому його необхідно визнати недійсним.

На підставі викладеного, позивачі просять суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 28.12.1993 року щодо права спільної сумісної власності на ім`я позивачів та відповідача, припинити право власності відповідача на 1/3 частину житлової квартири АДРЕСА_1. Окрім того, позивачі просять визнати за кожним із них право власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі і наполягають на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і проти їх задоволення не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно до тексту позовної заяви 19 червня 1992 року набув чинності Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вирішили використати своє право та приватизувати квартиру АДРЕСА_1.

28 грудня 1993 року позивачі отримали свідоцтво про право власності на житло та до травня 2017 року вважали, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності як подружжю.

В травні 2017 року позивачі випадково звернули увагу на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 1993 року (а.с. 10) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить на праві власності по 1/3 частині житлової квартири АДРЕСА_1.

На думку позивачів свідоцтво про право власності на житло від 28 грудня 1993 року видане з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах, будинках, або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Як вбачається із тексту позовної заяви відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 на момент приватизації не проживав та був зареєстрований в ній тільки 22 липня 1997 року та не перебував на обліку як особа яка потребує поліпшення житлових умов тому не мав права приймати участь у приватизації квартири та набути її у власність.

Окрім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно до тексту позовної заяви загальна площа квартири складає 48,9 кв.м., що не перевищує 52 кв.м. на дві особи відповідно до Закону, тому можливо визнати право власності по ? частині квартири за ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 393 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на ? частини житлової квартири, - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 28 грудня 1993 року щодо права спільної сумісної власності на ім`я ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо належності їм на праві власності по 1/3 частині житлової квартири АДРЕСА_1, яке видане згідно розпорядження від 28 грудня 1993 року № 739.

Припинити право власності на 1/3 частину житлової квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області безпосередньо через Якимівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: