АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3049/17 Головуючий 1 інст. Кононихіна Н.Ю.
Справа № 619/23/16-ц Доповідач Котелевець А.В.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності та витребування майна за апеляційною скаргою ОСОБА_4 представника ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року,

у в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просив :

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 212 з надвірними будівлями по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 23 травня 2011 року;

- витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку № 212 з надвірними будівлями по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області.

В обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві власності по 1/2 частині належало домоволодіння № 212 по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області. Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 власником будинку стала мати позивача ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яку позивач та його брат ОСОБА_3 прийняли належним чином, звернувшись з відповідними заявами до нотаріальної контори.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року за ОСОБА_3 було визнано право власності в цілому на будинок № 212 по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області.

31 липня 2013 року відповідач ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 цей будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 за реєстровим номером 1568.

Посилаючись на те, що оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку № 212 по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області не має можливості, оскільки спірне домоволодіння належить ОСОБА_2, ОСОБА_1 просив задовольнити позов.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 представник ОСОБА_1, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зокрема зазначає, що внаслідок самочинної перебудови житлового будинку та будівництва надвірних будівель змінився склад обєкту нерухомості, на який існувало зареєстроване право власності за ОСОБА_10 та ОСОБА_7 Однак цей обєкт нерухомості входив до спадкової маси після смерті попередніх власників.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (частина 2 статті 305 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а. с. 80), проте в судове засідання сторони не зявились.

ОСОБА_11 - представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності (а. с. 87).

ОСОБА_4 представник ОСОБА_1 просив не проводити розгляд справи за його відсутності та відкласти судове засідання.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки за його заявою суд вже відкладав розгляд справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін, зокрема апелянта.

Спірним є домоволодіння № 212 з надвірними будівлями по вулиця Леніна в смт. Солоницівка Харківської області.

Матеріали справи свідчать, що згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 вересня 1974 року, посвідченим нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 за реєстровим номером 3154, спадкоємцями житлового будинку № 212 з надвірними будівлями по вулиця Леніна в смт. Солоницівка Харківської області, після ОСОБА_13, померлої 28 січня 1974 року в рівних частинах по 1/2 частині були син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_14

Житловий будинок було зареєстровано на праві особистої власності по 1/2 частині за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 175 від 10 травня 2012 року.

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за вищевказаною адресою у 1986 році самочинно, без розробки належної технічної документації, побудували житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1», загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. та надвірні будівлі: сараї літ. «Д», літ. «Н», літ. «Л», літ. «М», літ. «Р.», літню кухню літ. «Г», вбиральню літ. «З», літній душ літ. «П», басейн літ. «О».

Право власності на вказане самочинне домоволодіння ОСОБА_14 та ОСОБА_7 за життя оформлено не було, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи № 1095 та копією технічного паспорту (а. с. 135-139, 204, 205-242).

ОСОБА_7 помер 26 лютого 2005 року.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були дружина ОСОБА_5, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та син ОСОБА_3, який відмовився від спадщини на користь матері.

ОСОБА_6Г померла 19 липня 2008 року.

Спадкоємцем за заповітом після її смерті була ОСОБА_5, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

ОСОБА_5 померла 23 травня 2011 року (а.с. 10, 12, 13, 22).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_15 відповідно до Свідоцтва про народження ІІ- ДШ № 394736 від 13 травня 1968 року (а. с. 18).

07 червня 1974 року шлюб між батьками позивача ОСОБА_1- ОСОБА_16 та ОСОБА_15 розірвано (а. с. 19).

Батьками відповідача ОСОБА_3 є ОСОБА_15 та ОСОБА_7, які зареєстрували шлюб 22 листопада 1977 року. Після укладеного шлюбу його мати ОСОБА_15 змінила прізвище на «Якушко» (а. с. 20, 21).

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявами про прийняття спадщини за заповітом (а. с. 23, 24). Однак, свідоцтв про право на спадщину не отримали, оскільки житловий будинок № 212 з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, смт. Солоницівка, вул. Леніна було зведено самовільно, право власності на спадкодавця не оформлене.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Статтею 376 ЦК України закріплено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

В пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина 3 статті 331 ЦК України).

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва.

Отже, у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. При цьому, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Оскільки житловий будинок збудовано самочинно, без відповідного дозволу та проекту, введений в експлуатацію не був, право власності спадкодавцями не оформлювалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про визнання права на 1/2 частину житлового будинку № 212 з надвірними будівлями по вулиці Леніна в смт. Солоницівка Харківської області.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_17