Справа № 336/861/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О. за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до КП «Наше місто», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок пошкодження квартири в результаті течі лівньової каналізації будинку.

В позові зазначає, що є співвласником квартири АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 2358 від 28.12.2009р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.02.2010р. зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності в рівних долях їй 1/3 частина, ОСОБА_4 1/3 частина та ОСОБА_5 1/3 частина. 10 листопада 2016 р. над зазначеною квартирою, яка розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку, під час протікання лівньової каналізації розташованої на технічному поверху, в її квартирі промокло стіни та стеля, пошкоджено шпалери. На неодноразові звернення до відповідача про прийняття заходів щодо попередження затоплення, належних дій з боку відповідача не застосовано. 02.12.2016р. працівниками відповідача зроблені заміри пошкоджених ділянок.

Для встановлення вартості відновлювальних робіт, 16.12.2016р. інженером-проектувальником, яка має ліцензію, було складено кошторис, згідно якого вартість відновлювального ремонту квартири складає 4993 грн. 12 січня 2017р. вона звернулася до відповідача з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4993 грн., але отримала відмову.

Вважає, що їй завдана також і моральна шкода, так як вона нервує з приводу бездіяльності відповідача, що погіршує стан її здоровя. Просить стягнути з відповідача 4993 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов ( а.с.35-37,83-85), в судовому засіданні пояснив, що комунальне підприємство «Наше місто» створено відповідно до рішення Запорізької міської ради № 25 від 25.05.2016р. Виконком Запорізької міськради рішенням від 24.06.2016р. № 311 « Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг», з 01.09.2016р. визначив КП «Наше місто» ЗМР виконавцем житлового-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до рішень виконкому ЗМР від 15.08.2016р. № 459 «Про передачу майна комунальної власності в господарське відання комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради та від 26.08.2016р. № 494 «Про вилучення обєктів житлового та нежитлового фонду, обєктів благоустрою та обладнання з господарського відання міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі», будинок 96 по вул. Магістральна у м. Запоріжжя перебував у господарському віданні КП «Наше місто».

Згідно рішення виконкому ЗМР за № 723/7 від 25.11.2016р. «Про вилучення с господарського відання та передачу в управління ОСББ «Магістральна 96» житлового будинку № 96 по вул.. Магістральна будинок вилучено з господарського відання комунального підприємства «Наше місто» ЗМР та на підставі наказу № 127-16 від 30.11.2016р. і Акту прийому-передачі житлового будинку за адресою : м. Запоріжжя, вул..Магістральна, буд.96 з 01.12.2016р. передано в управління ОСББ «Магістральна 96».

В звязку з тим, що з 01.12.2016р. будинок вилучено з господарського відання відповідача, то акт від 02.02.2012р., складений некомпетентними особами, т.я. вони не мали повноважень складати акти за даним будинком. Акт не містить опису факту затоплення та його наслідки, а тому є неналежним та допустимим доказом по справі. Заперечує проти наданого позивачем кошторису про розрахунок вартості відновлювального ремонту.

Зазначає, що 17.10.2016р. було складено Акт загального ( осіннього) огляду будівлі, щодо готовності будинку до зими. В результаті огляду встановлено, що покрівля будинку 96 по вул. Магістральна знаходиться в задовільному стані, потребує ремонту лише покрівля над квартирою 24, л/к підїздів № 5,6. Будинок був включений до плану проведення робіт житлового фонду по Шевченківському району. Та в звязку з вилученням будинку з 01.12.2016р. з господарського відання та передачу в управління ОСББ, будинок виключено з планів робіт по технічному обслуговуванню та ремонтно-будівельних робіт. Вини КП «Наше місто» в залитті квартири позивача не вбачає.

Заперечує також проти вимог щодо стягнення моральної шкоди, в звязку з недоведеністю такої шкоди, відсутністю доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань та його розміру. Просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу та третім особам на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва № 23584 про право власності на житло, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради 28.12.2009р.( а.с.11).

Відповідно до витягу з реестру права власності на нерухоме майно № 25402655 від 24.02.2010р., право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 Сергійовичем- 1/3 частка, ОСОБА_5 1/3 частка, ОСОБА_3 1/3 частка( а.с.10).

Згідно акту від 14.11.12.2016р., складеного комісією в складі: старшим майстром ділянки № 4 ШСОЖФ КП «Наш город» ОСОБА_6, майстрами цієї ж дільниці ОСОБА_7, ОСОБА_8, обстежено технічний стан квартири на підставі звернення ОСОБА_1 в міський інформаційно-диспетчерський центр 15-80 10.11.2016р. о 17год.49хв. відносно протікання покрівлі. При огляді квартири комісією встановлено, що пошкоджено: в коридорі: на стелі обклеєній шпалерами сухі сліди протікання покрівлі площею 0,1 кв.м, на стіні обклеєній шпалерами сухі сліди протікання покрівлі площею 1 кв.м, часткове відшарування шпалер. Як вбачається з Акту, комісією при проведені обстеження покрівлі сходової клітки підїзду № 6 встановлено здіймання верхнього шару рубероіда та часткове відшарування покрівельного покриття по примиканню до внутрішньої лівньової каналізації. Висновок комісії: для того щоб ліквідувати протікання покрівлі над сходовою кліткою підїзду № 6 житлового будинку № 96 по вул. Магістральна необхідно виконання ремонту покрівельного покриття.

Слід також зазначити, що даний акт від 14.11.2016р. затверджений начальником Шевченківської служби обслуговування житлового фонду КП «Наше місто» ОСОБА_9 ( а.с.55).

Такі ж висновки містить і акт від 02.12.2016р. ,складений комісією у тому ж складі, що і акт від 14.11.2016р., також затверджений начальником Шевченківської служби обслуговування житлового фонду КП « Наше місто», а його підпис завірено штампом даної служби ( а.с.12).

Відповідач не заперечував щодо самого факту проведення комісією обстеження квартири позивача, не ставив під сумнів підписи працівників та начальника Шевченківської СОЖФ на актах від 14.11.20 16р.,02.12.2016р., а також висновків комісії.

Отже, затоплення квартири позивача сталося саме від протікання покрівлі над квартирою позивача.

Факт залиття квартири позивача не оспорювався представником відповідача.

Заперечення відповідача щодо складення акту від 02.12.2016р. неповноважними працівниками, суд вважає необґрунтованими. Затоплення квартири позивача відбулося в листопаді 2016р., у період знаходження будинку 96 по вул.Магістральна в господарському віданні комунального підприємства «Наше місто».

Посилання відповідача на Акт загального ( осіннього) огляду будівлі від 17.10.2016р, відповідно з яким встановлено, що покрівля будинку 96 по вул. Магістральна знаходиться в задовільному стані, а тому вини КП «Наше місто» не вбачається, суд вважає необґрунтованим. Відповідно до акту огляду квартири позивача від 14.11.2016р., через місяць після складання Акту від 17.10.2016р., встановлено здіймання верхнього шару рубероіда та часткове відшарування покрівельного покриття по примиканню до внутрішньої лівньової каналізації.

Згідно з вимогами ст.386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Позивач звернулась до субєкта оціночної діяльності з інженерно-будівельного проектування у частині кошторисної документації для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири. Відповідно до кошторисної документації станом на 04.01.2017р. вартість ремонту коридору квартири позивача, загальна площа 8,3 кв.м., становить 4993 грн.( а.с.56-68)

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд, вважає, що розмір завданої матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_3 відповідає сумі зазначеній в кошторису( а.с.56-68). При цьому, суд враховує, що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності трьом власникам в рівних долях. Позивачу належить 1/3 частина зазначеної квартири. Інші співвласники позовних вимог до відповідача не заявляли. А тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1664,33 грн. (4993 /3).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник відповідача заперечуючи проти позову не надав суду своїх розрахунків, доказів завищення вартості робіт чи матеріалів, необхідних при виконанні ремонтних робіт в квартирі позивача.

Клопотань щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи від сторін також не надходило.

З посилання представника відповідача на те, що з 01.12.2016р. будинок 96 по вул.. Магістральна передано в управління ОСББ «Магістральна 96», а тому відповідальність за залиття квартири позивача повинно нести ОСББ суд не погоджується. Обставини, які є предметом розгляду стосуються залиття яке відбулося 10 листопада 2016р., до вилучення будинку з господарського відання відповідача та передачі в управління ОСББ.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Вирішуючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушені права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних,психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості

Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач вказала, що бездіяльність відповідача нервує її, що значно погуршує стан її здоровя. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування своїх вимог щодо моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є не доведеним, жодних доказів наявності моральних страждань діями відповідача ним не надано, а тому вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає, що позивач відповідно до вимог ст.88 ЦПК України має право на відшкодування судових витрат, які вона понесла при проведенні судового слідства, оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.6,8,10,11,88,208,209,212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 386,1166,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради () на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 1664,33 грн., судовий збір 142,08грн., усього 1806,41 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов