Номер провадження: 22-ц/785/4547/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Станкевича В.А.

суддів Цюра Т.В.

ОСОБА_2

при секретарі Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року, -

встановила:

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року у розмірі 6 201,82 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 5 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 04.10.2015 року ОСОБА_6 померла.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі ОСОБА_3 20.02.2016 року банком на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, яка долучена до матеріалів спадкової справи.

12.07.2016 року банком до спадкоємця було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка останнім проігнорована. Станом на дату смерті ОСОБА_5, її заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року становила 6201,82 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 5976,55 грн., проценти за користуванням кредитом 275,05 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 50 грн.

Оскільки відповідач, як спадкоємець, відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом.

Представник позивача до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у позивача відсутні правові підстави вимагати виконання зобовязання померлої дружини щодо повернення боргу по кредитному договору, оскільки він з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадщину не отримував через фактичну відсутність спадкового майна (прав, речей) та відповідно, до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), зокрема щодо сплати позивачу заборгованості спадкодавця ОСОБА_5 по кредитному договору б/н від 20.02.2013 року.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 6201,82 грн. за кредитним договором б/н від 20 лютого 2013 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній був виданий кредит у розмірі 5 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8-42).

ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7).

Позивач свої зобовязання за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_5 кредит, у розмірі, встановленому зазначеним договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобовязанням за кредитом сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

04 жовтня 2015 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.46)

Станом на дату смерті ОСОБА_5, її заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року становила 6 201,82 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 5976,55 грн., проценти за користуванням кредитом 275,05 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 50 грн., відповідно до розрахунку, складеного позивачем (а.с.5,6).

20.02.2016 року банком на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, в порядку ст. 1281 ЦК України, яка долучена до матеріалів спадкової справи (а.с.52).

12.07.2016 року банком до спадкоємця було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яка останнім проігнорована (а.с.54).

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно розяснень, визначених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_5

Суд першої інстанції правильно зазначив, що факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент її смерті не свідчить про прийняття спадщини. Оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачем, то при таких даних до нього в порядку спадкування не перейшли обовязки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави вважати його таким, що фактично прийняв спадщину.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: щодо кола спадкоємців, а також, що саме відповідач одноособово прийняв спадщину після смерті боржника, то у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 639/40262/15-ц від 10 жовтня 2016 року.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право та не є строком позовної давності.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу стало відомо про смерть спадкодавця не пізніше 30 січня 2016 року. З позовною вимогою до спадкоємця кредитор звернувся 22 грудня 2016 року, тобто зі спливом шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

При таких даних суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що це позбавляє його права вимоги до спадкоємця, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

На підставі наведеного суд першої інстанції обгртунтовано вважав, що у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: Т.В. Цюра

ОСОБА_2