Справа № 186/529/17
Номер провадження № 2/0186/294/17
13 червня 2017 року м.Першотравенськ Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Янжули С. А.
при секретарі - Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
05 травня 2017 року позивач - орган опіки та піклування виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 20 грудня 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Першотравенської міської ради було розглянуто питання щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідачки, щодо її малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Першотравенського міського суду від 10 грудня 2013 року малолітню ОСОБА_1 було відібрано від матері - відповідачки по справі без позбавлення її батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дитини. Рішенням виконкому Першотравенської міської ради від 17 січня 2014 року №24 малолітній дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням виконкому Першотравенської міської ради від 12 лютого 2014 року №47 було встановлено опіку над дитиною. В 2014 році малолітня ОСОБА_1 разом з опікуном - ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до м.Сочі.

Батько дитини - ОСОБА_4 помер 03 листопада 2009 року.

Мати дитини - ОСОБА_2. Сім'я відповідачки перебувала під соціальним супроводом у міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 30 вересня 2013 року. За весь час перебування під соціальним супроводом до 2015 року рекомендації спеціалістів центру вона намагалася виконувати. Протягом 2015-2016 років відповідачка до центру не з'являлася, періодично працевлаштовувалася на короткий термін, вживала спиртні напої. Рішенням комісії із взаємодії субєктів соціальної роботи щодо здійснення соціального супроводу сімей (осіб), які опинилися в складних життєвих обставинах від 11 жовтня 2016 року №7/16 була знята із соціального супроводу в зв'язку з порушенням умов договору.

У 2015 році ОСОБА_2 звернулася до служби у справах дітей щодо повернення їй малолітньої доньки ОСОБА_1. Працівниками служби було надано перелік необхідних документів для отримання висновку органу опіки та піклування про доцільність повернення дитини матері, але документи відповідачка так і не зібрала. Працівники служби неодноразово запрошували її до служби, відвідували її за місцем проживання, допомагали збирати документи. В 2016 році ситуація повторилася. Відповідачка звернулася з цього питання, зібрала деякі документи і більше до служби не приходила. Працівники служби неодноразово запрошували її до служби у справах дітей та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, але вона не приходила. Відповідно до характеристик з останніх місць роботи, відповідачка зарекомендувала себе недобросовісним працівником, порушувала трудову дисципліну, невідповідально ставилася до своїх обов'язків, інколи приходила на роботу в стані алкогольного сп'яніння. Під час бесід з відповідачкою було з'ясовано, що з донькою вона не спілкується, аргументуючи, що не має грошей щоб їй зателефонувати, не цікавиться її життям, навчанням, здоров'ям.

Просять суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить позов задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Обов'язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони (ст. 60 ЦПК України).

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Копією повторного свідоцтва про народження І-КИ №618676 від 22 березня 2017 року підтверджується, що батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Копією свідоцтва про смерть І-КИ №306170 від 10 листопада 2009 року підтверджується, що батько дитини - ОСОБА_4 помер 03 листопада 2009 року в м.Першотравенськ Дніпропетровської області.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відібрано від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, передано дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради на піклування і вирішення її подальшої долі, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 17 січня 2014 року №24 ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 12 лютого 2014 року №47 було призначено ОСОБА_5 опікуном над малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2014 році малолітня ОСОБА_1 разом з опікуном - ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання до м.Сочі.

Копією довідки №110 від 15 березня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 навчається в 2016-2017 учбовому році в МЗБУ СЗШ №4 м.Сочі.

Заявою ОСОБА_3 від 22 березня 2017 року підтверджується, що вона являється опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12 лютого 2014 року. За весь цей час мати дитини - ОСОБА_2 телефонувала 2 рази та спілкувалася з дитиною по скайпу 1 раз. Аліменти на дитину не сплачує, матеріальної допомоги не надає, здоров'ям та життям дитини не цікавиться.

Актом обстеження умов проживання від 02 серпня 2016 року підтверджується, що проведено обстеження умов проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Умови проживання задовільні: газопостачання, водопостачання, електропостачання підключене, необхідні меблі та техніка в наявності. ОСОБА_1 знаходиться під опікую, так як відібрана від матері без позбавлення батьківських прав. ОСОБА_2 має намір повернути дитину. Створено належні умови для проживання дитини. Запрошено в ССД 04 серпня 2016 року.

Актом обстеження умов проживання від 26 січня 2017 року підтверджується, що проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина навчається в 5 "Е" класі СЗШ №4 м.Сочі, займається хореографією та вивчає англійську мову в міському лінгвістичному центрі. Стан житла добрий, в дитини є виділене місце в квартирі, має індивідуальне спальне місце, має все необхідне для нормального розвитку та існування, одяг по сезону, місце для занять та особистих речей, запас продуктів харчування відповідає віку.

Характеристикою ОСОБА_2 від 24 листопада 2016 року підтверджується, що вона працювала прибиральницею службових приміщень Першотравенської ЗОШ №4 з 02 серпня по 15 вересня 2016 року. За цей період зарекомендувала себе недобросовісним працівником, порушувала трудову дисципліну, невідповідально ставилася до виконання обов'язків, були випадки, що приходила на роботу в стані алкогольного сп'яніння.

Характеристикою ОСОБА_2 від 25 листопада 2016 року підтверджується, що вона працювала двірником ПП "Комунальщик - 3", до своїх обов'язків ставилася халатно, пропускала роботу без поважних причин.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки від 19 січня 2017 року підтверджується, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідачки, відповідачці надавався шанс змінити свій спосіб життя, своє ставлення до виховання своєї дитини, шляхом відібрання від неї дитини без позбавлення її батьківських прав, однак вона цією можливістю не скористалася, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не працює, матеріально та морально дитині не допомагає.

Суд не вирішує питання щодо стягнення аліментів з відповідачки на малолітню дитину, оскільки вони вже стягнуті рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно ст.ст.80,88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави в сумі 640,00 гривень.

Керуючись ст.ст.60, 212,224-226 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 182, 183 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6