13.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/625/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/625/17-ц
2/205/1378/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з послуг газопостачання у розмірі 20 505,50 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач з 31.10.1996р. по 30.06.2015р. не сплачує за послуги газопостачання, внаслідок чого в неї утворилась вказана заборгованість.

Представником позивача надана суду заява, у якій він просить суд розглядати справу за його відсутності та враховуючи, що відповідачем були здійснені платежі, в рахунок сплати заборгованості, у 2013 та 2014 роках, застосувати наслідки переривання строку позовної давності.

Відповідачем надана суду заява, у якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та застосувати наслідки пропуску позивачем строків звернення до суду встановлених ст.267 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами ЖК України, що виникли з дій боржника та ПАТ «Дніпрогаз», спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків щодо постачання природного газу та його оплати.

ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1, та була абонентом щодо користування послугами газопостачання до її місця мешкання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості з червня 2014 року газопостачання до вказаного приміщення припинено.

Відповідно до додаткової угоди по договору про надання послуг з газопостачання від 21.02.2011р., укладеного між позивачем та відповідачем, остання зобов'язалась вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги з газопостачання.

Згідно з ст.162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг газопостачання за період з 1996 року по січень 2017 року в останньої утворилась заборгованість у розмірі 20 505,50 грн.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017р. № 6-43цс17, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач з березня 2013 року по травень 2014 року здійснила перерахування грошових коштів на рахунок позивача у загальному розмірі 435,03 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що суду не надано доказів, що вищевказані сплати були здійснені саме в рахунок погашення заборгованості, щодо якої пропущено строк позовної давності, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення факту переривання відповідачем перебігу позовної давності на підставі ч.1 ст.261 ЦК України.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Матеріалами справи встановлено, що позивач у березні 2015 року звертався до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості з газопостачання у розмірі 20 505,50 грн.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що внаслідок звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу строк позовної давності було перервано щодо вимог в межах трирічного строку позовної давності до моменту звернення до суду у березні 2015 року, тобто щодо вимог за період з березня 2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу у березні 2015 року, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення заборгованості за період до березня 2012 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідно до ст.256 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості з березня 2012 року по лютий 2017 року у розмірі 864,66 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.15-16, 526, 610, 612, 625, Цивільного кодексу України, ст.ст.10-11, 59-60, 88, 209, 212-215, 218, Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» заборгованість по оплаті послуг з газопостачання станом на 01.02.2017р. у розмірі 864,66 грн. (вісімсот шістдесят чотири гривні 66 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» судовий збір в сумі 1 478,00 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяА.В. Нижний