Справа №461/3167/17
Провадження №2/461/1013/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

14 червня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в залі суду цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 до її малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1228 грн. на користь закладу, в якому перебуватимуть діти, починаючи з дня подання заяви і до їх повноліття; накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві користування малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та є єдиним житлом дітей.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є мати ОСОБА_4, батьком ОСОБА_7 Зазначає, що батько дітей помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Останні зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Стверджує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 влаштовано у дитячий дошкільний будинок №1 на повне державне забезпечення. Місце знаходження ОСОБА_4 невідоме, остання матеріальної допомоги дітям не надає, їх не відвідує, життям дітей не цікавиться. Стверджує, що органом опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Просить позов задоволити.

У судове засідання представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить такі задоволити та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, з наступних підстав.

Згідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1 від 21.10.2011 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2393, його батьками є мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_8.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії НОМЕР_2 від 21.06.2013 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2441, його батьками є мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_7 батько дітей - ОСОБА_8 помер, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 12.12.2014 року Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №908.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 16.01.2015 року № 3 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_2 в дитячий дошкільний будинок № 1, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Таджицька, 21» ОСОБА_2, за заявою матері, влаштовано у дитячий заклад на повне державне забезпечення, де він перебуває по даний час.

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 20.08.2015 року № 336 «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасове проживання та виховання у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки", який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Комаринця, 2а» ОСОБА_3, за заявою матері, влаштовано на повне державне забезпечення у заклад. У зв'язку з досягненням граничного віку перебування у будинку дитини № 1 ОСОБА_3 розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 08.11.2016 року № 474 переведено до дитячого дошкільного будинку № 1, де він перебуває по даний час.

Згідно повідомлення дитячого дошкільного будинку №1 від 15.08.2016 року № 152 ОСОБА_4 востаннє відвідувала свого малолітнього сина ОСОБА_2 в квітні 2016 року. З того часу в закладі не з'являлася, життям та здоров'ям дитини не цікавилася.

Відповідно до повідомлення адміністрації дитячого дошкільного будинку №1 від 06.04.2017 року № 070 ОСОБА_4 востаннє була у закладі 19.09.2016 року з тих пір життям та здоров'ям сина ОСОБА_2 не цікавиться. Малолітній ОСОБА_3, який зарахований до дитячого дошкільного будинку №1 з 15.11.2016 року (повідомлення від 06.04.2017 року № 070), матір жодного разу не відвідувала сина в закладі.

Згідно повідомлення адміністрації КЗЛОР «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» від 28.04.2017 року № 218 ОСОБА_4 відвідувала свого сина ОСОБА_3 у 2015 році - 7 разів, у 2016 році - 6 разів. Також, ОСОБА_4 не зверталась із заявою про переведення малолітнього ОСОБА_3 до дитячого дошкільного будинку № 1, у зв'язку з досягненням дитиною 3-х річного віку.

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради зверталась з проханням про встановлення місця перебування ОСОБА_4 до Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області листами №3109-вих-136 від 23.09.2016 року, №3109-вих-237 від 09.11.2016 року та №31-вих-587 від 03.02.2017 року.

Однак, відповідно до листів Галицького відділу поліції ГУ НП Львівської області від 21.10.2016 року № 12454/37/02-16, від 29.11.2016 року № 14091/37/01-16, від 09.03.2017 року № 2460/37/03-17, місце знаходження ОСОБА_4 встановити не виявилось можливим.

Окрім того, для встановлення місця перебування ОСОБА_4 19.04.2017 року працівники відділу у справах дітей відвідали квартиру АДРЕСА_1. Однак, в квартиру потрапити не вдалось, оскільки дверей ніхто не відчинив. Зі слів сусідів у квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_9, який до помешкання не допускає. Мати дітей - ОСОБА_4, на даний час за вказаною адресою не проживає. Також сусіди повідомили, що ОСОБА_4 бачили в квартирі напередодні Різдва, яка повідомила, що проживає в чоловікового родича, проте адреси свого проживання сусідам не повідомила.

04.05.2017 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок № 31-вих-2570 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 до її малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.».

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.4 cт.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови ПВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухиляння від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача можна розцінювати як ухилення від виховання дітей матір'ю, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, тому позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав необхідно задоволити.

Що ж стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Як наголошує ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 матеріальної допомоги своїм малолітнім дітям не надає, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині необхідно також задоволити.

Окрім того, щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження майна, суд зазначає наступне.

Пункт 3 ч.1 ст.247 СК України встановлює, що дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування.

Згідно п.3 ч.3 ст.71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до дитячого будинку сімейного типу, закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у вказаних закладах.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сімї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №2328 від 13.05.2016 року, виданої ЛКП «Старий Львів» малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, задля забезпечення дотримання прав малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користування квартирою і недопущення вчинення правочинів, що позбавлять їх такого права до досягнення повноліття, суд вважає за необхідне в передбаченому ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» порядку накласти заборону на відчуження єдиного житла дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити у повному обсязі, позбавити батьківських прав ОСОБА_4 до її малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1228 грн. на користь закладу, в якому перебуватимуть діти, починаючи стягнення з 10.05.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві користування малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та є єдиним житлом дітей.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. за немайнову вимогу щодо позбавлення батьківських прав, судовий збір у розмірі 640,00 грн. за майнову вимогу щодо стягнення аліментів та судовий збір у розмірі 640,00 грн. за немайнову вимогу щодо накладення заборони на відчуження майна, а всього 1920,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст.71 ЖК УРСР, ст.ст.150, 155, 164, 166, 180, 182, 191, 247 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 197, 208, 212-215, 218, 224, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на користь закладу, в якому перебуватимуть діти, аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1228,00 грн., починаючи стягнення з 10.05.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення у частині стягнення аліментів з ОСОБА_4 за 1 місяць.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві користування малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та є єдиним житлом дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1920,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.