Справа №173/1577/15-ц
Провадження №2/173/6/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, припинення правовідносин, повернення грошових коштів, стягнення пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. 20 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір №DZD0G100770026, відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 10560 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строк та в порядку, встановлених кредитним договором на строк до 14 серпня 2027 року. У звязку з порушенням зобовязання за кредитним договором станом на 22 травня 2015 року заборгованість складає 8837,89 дол.США: 7775, 93 дол.США заборгованість за кредитом; 514,76 дол.США заборгованість за процентами за користування кредитом; 70,48 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом; 44,35 дол.США пеня; а також штрафи відповідно до договору: 12,09 дол.США штраф (фіксована частина); 420,28 дол.США штраф (процентна складова). Також в забезпечення зобовязання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2, з кожною окремо, булу укладено договір поруки. Відповідачам надсилалася вимога про необхідність погашення заборгованості, проте вона була залишена поручителями без задоволення. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати (а.с.42-43).

До початку розгляду справи по суті відповідачами було подано зустрічні позови до ПАТ КБ «Приватбанк». Так ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що дійсно між ними та позивачем було укладено договори поруки в забезпечення кредитного зобовязання ОСОБА_1 Разом з тим в листопаді 2008 року відповідач в односторонньому порядку, без згоди поручителів, збільшив процентну ставку, у звязку з чим відповідно збільшився обсяг відповідальності поручителів, що є підставою для припинення поруки у відповідності до норм чинного законодавства. На підставі вищевикладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд визнати поруку за договором, укладеним між ним та позивачем 20 серпня 2007 року припиненою.

Відповідач ОСОБА_1 також звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача. В обґрунтування позову зазначено, що 27 серпня 2012 року ним було повністю погашено борг за кредитним договором, разом з тим позивач допустив прострочення за договором, оскільки не зарахував своєчасно кошти на погашення кредиту у звязку з чим утворилася заборгованість. Також ОСОБА_1 вважає, що ним було сплачено суму в більшому обсязі, ніж було передбачено умовами договору. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просив суд припинити правовідношення за кредитним договором №DZD0G100770026 від 20 серпня 2007 року; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 різницю між сплаченими грошима і сумою боргу в розмірі 4126, 53 дол.США (109 311 грн. 77 коп.); стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» пеню в сумі 45 183, 35 дол.США (1 196 906 грн. 90 коп.) та моральну шкоду у розмірі 65 310 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення зустрічних позовів заперечував, вважаючи їх необґрунтованими.

Відповідач, ОСОБА_1, який діяв у судовому засіданні від свого імені та від імені інших відповідачів первісний позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем необґрунтовано нараховано заборгованість, розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору. Також відповідач просив суд задовольнити вимоги за зустрічними позовними заявами з підстав, зазначених у позові.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

20 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір №DZD0G100770026, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 10560 дол.США: 8800 дол.США на придбання квартири та 1760 дол.США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту щомісяця на строк до 14 серпня 2027 року. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісячним платежами в сумі 115,52 дол.США (а.с.15-17).

Також 20 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 (Поручитель) з кожною окремо було укладено договір поруки (а.с. 18-19).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів про стягнення заборгованості посилається на те, що позичальником було допущено порушення зобовязання на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 22 травня 2015 року залишок заборгованості за кредитом становить 8887,89 дол.США: 7775,93 дол.США залишок заборгованості за кредитом; 95,08 дол.США залишок простроченої заборгованості; 514,76 дол.США залишок заборгованості за процентами; 70,48 дол.США заборгованість по комісії; 44, 35 заборгованість по пені; 12,09 дол.США штраф (фіксована частина); 420,28 дол.США штраф (процентна складова) (а.с.4-8).

Разом з тим, згідно з висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи № 101/03/2017 від 17 березня 2017 року розрахунок заборгованос іне відповідає умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту (а.с.19-20).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування суми заборгованості, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів позивач посилається лише на розрахунок заборгованості, який, як зазначалося вище, згідно з висновком експерта не відповідає умовам договору та розрахунковим документам, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Підстав не приймати висновок експерта № 101/03/2017 від 17 березня 2017 року як належним та допустимий доказ не має.

У звязку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з відповідачів.

Щодо зустрічних позовних вимог відповідачів, суд приходить до таких висновків.

Як зазначалося вище, 20 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 (Поручитель) з кожною окремо було укладено договір поруки. При цьому кожним з договорів поруки визначено конкретний обсяг зобовязання, за який є відповідальним поручитель, а саме сума кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, порядок погашення заборгованості та відповідальність за прострочення погашення заборгованості.

В судовому засіданні встановлено, що з 25 листопада 2008 року було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором до 14,04 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-8), а також визнано сторонами у судовому засіданні. Правомірність збільшення відсоткової ставки сторони в судовому засіданні не оспорювали.

Згідно з ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Разом з тим зі змісту договорів поруки видно, що можливість зміни розміру процентів за кредитним договором № DZD0G100770026 без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, сторонами договорів поруки не узгоджувались. Позивачем не надано жодних доказів того, що поручителів інформували про зміну розміру процентів за основним зобовязанням і що вони надавали свою згоду на зміну основного зобовязання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителів.

У звязку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про припинення поруки за договорами законними та обґрунтованими. а тому заявлений ними зустрічний позов підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги відповідача ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» з огляду на таке.

Відповідач, ОСОБА_1, просить суд припинити правовідношення за кредитним договором у звязку з виконанням зобовязання, оскільки, на його думку, заборгованість за договором була погашена в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В обґрунтування підстав для припинення зобовязання ОСОБА_1 посилається на квитанції про сплату (а.с.140-153) та власний розрахунок (а.с.137-139). Разом з тим, згідно з розрахунком самого відповідача погашення заборгованості відбувалося не у відповідності до умов договору, тобто сплачувався щомісячний платіж у різних сумах (іноді менше ніж, передбачено умовами договору). Тому підстав стверджувати, що відповідачем виконано зобовязання за кредитним договором в повному обсязі у відповідності до умов договору, враховуючи, що кредит надавався на строк до 14 серпня 2027 року не має. Такі доводи відповідача суд вважає лише припущенням, на якому згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися доказування.

З урахуванням чого суд не знаходить правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «КБ «Приватбанк» на його користь пені у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» та моральної шкоди, зобовязання повернути різницю грошових коштів у розмірі 4126,53 дол.США у звязку з недоведеністю прострочення кредитора, вини позивача у завданій моральній шкоді та в чому вона полягає у відповідності до ст. 23 ЦК України. Невірний розрахунок заборгованості позивача, на думку суду, не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 Належним та допустимих, переконливих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог відповідачем надано не було. У звязку з чим суд приходить до висновку про те, що зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів не підлягає задоволенню у звязку з його недоведеністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що понесені позивачем та відповідачем ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі судові витрати на проведення експертизи відшкодуванню не підлягають та їх слід віднести за рахунок сторін, оскільки в первісному позові та зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено, а судові витрати, понесені відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.54, 74) підлягають відшкодуванню позивачем на їхню користь.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 559, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати поруку за договором від 14 серпня 2007, укладеним між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» припиненою.

Визнати поруку за договором від 14 серпня 2007, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» припиненою.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, припинення правовідносин, повернення грошових коштів, стягнення пені та моральної шкоди відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем, ОСОБА_1 віднести за їх рахунок.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул..Набережна перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) понесені судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул..Набережна перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області) понесені судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко