Справа № 461/4350/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/305/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції» ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору недійснимта заявою позивача ОСОБА_3 про відмову від позову,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ПП «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.03.2016 року йому стало відомо про заміну стягувача у виконавчих провадженнях №№ 37817732, 3781759 за ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з ОСОБА_4 на ПП «Інтеграл Інвестиції». Вказані виконавчі провадження відкриті для примусового виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.04.2013 року про стягнення заборгованості за договором від 14.09.2012 року у сумі 27311122,90 грн. Заміна стягувача відбулася на підставі на підставі договору між ОСОБА_4 та ПП «Інтеграл Інвестиції» про відступлення права вимоги від 11.01.2014 року. Про укладення та наміри укладення такого договору він повідомлений не був. Посилаючись на норми статей 516, 518 ЦК України, просив суд визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 11.01.2014 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Рішення суду оскаржив представник ПП «Інтеграл Інвестиції» ОСОБА_2.

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Підставою для відмови у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції вказав обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22.12.2015 року у справі № 461/11482/14 за позовом позову ОСОБА_4 до ПП «Інтеграл інвестиції» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 11.01.2014 року, а саме на те, що Оскаржуваний договір з приводу відступлення права вимоги сторонами не вчинено, а відтак не потребує визнання недійсним, при цьому вказані обставини тягнуть за собою різні правові наслідки. Проте, суд не взяв до уваги - що підстави позову ОСОБА_4 до ПП «Інтеграл інвестиції» у справі № 461/11482/14 та у справі що розглядається (461/43 50/ 16-ц) - різні. Підставою позову ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним ж те, що зобовязання, що стали предметом договору відступлення права вимоги від 11.01.2011 р., а саме - відступлення права вимоги від ОСОБА_4 на користь ПП «Інтеграл Інвестиції» на стягнення суми грошових коштів у розмірі 2 651 565, 33 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 27 311 122, 90 грн., були виконані Позивачем в повному обсязі 10.01.2014 р., що підтверджене самим ОСОБА_4 листом підтвердженням від 14.01.2014 р. Позивач вважає відступлене ОСОБА_4 на користь ПП «Інтеграл Інвестиції» право вимоги на стягнення грошових коштів недійсним, оскільки воно виконане та погашене 10.01.2014 р. Однак, дане твердження ОСОБА_5, що було підставою подання позовної заяви спростовувалось наступним. Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У підтвердження факту надходження на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 грошових коштів, ОСОБА_3 подає лист підтвердження про повний розрахунок. Однак, такий документ не може слугувати належним, достовірним та достатнім доказом здійснення операції щодо перерахунку грошових коштів. Апелянтом не надано жодних доказів, які б беззаперечно свідчили про здійснення таких операцій, а сама розписка про відсутність заборгованості не може слугувати належним доказом у даній справі. Відповідно до п. 24.3 ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією. Згідно із п. 24.4 ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки зобов'язані відображати інформацію про кожну операцію з приймання готівки (у тому числі їх агентів) у системі автоматизації банків на внутрішньобанківському рахунку та/або внутрішній підсистемі системи автоматизації банку в той самий операційний день (у разі здійснення ініціювання переказу готівки платником протягом операційного часу) або не пізніше наступного операційного дня (у разі ініціювання переказу готівки після закінчення операційного часу). З наведених вище положень закону зрозуміло, що переказ грошових коштів може бути підтверджений підписом уповноваженої особи банку, відповідним чином оформленою квитанцією, витягом із системи автоматизації банків на внутрішньобанківському рахунку та/або внутрішньої підсистеми системи автоматизації банку тощо. Відтак, розписка про перерахунок грошових коштів на рахунок ОСОБА_4 не являється належним і допустимим доказом у даній справі і не підтверджує факту здійснення переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 Так як позивачем не було надано доказів у підтвердження позовних вимог, Галицький районний суд м. Львова повинен був відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у звязку з його недоведеністю.

В судовому засіданні 24.04.2017р. представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подано заяву про відмову позивача від позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2А, який не заперечив щодо задоволення заяви, обговоривши заяву позивача ОСОБА_3 про відмову від позову, колегія суддів вважає, що така заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 306 ЦПК України передбачено, що позивач в апеляційному суді має право відмовитися від позову, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.1 ст. 205 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Встановлено, що 24 квітня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подала до Апеляційного суду Львівської області заяву про відмову позивача від позову в якій останній просить прийняти її, а провадження у вказаній справі закрити.

Колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_3 про відмову від позову слід задовольнити та прийняти його відмову від позову ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним договору про відступлення права вимоги від 11.01.2014 року на стадії апеляційного провадження, оскільки таке право позивача передбачене ст. 306 ЦПК України та розяснити йому наслідки закриття провадження у справі внаслідок відмови від позову, передбачені ст. 206 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року слід скасувати та закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України..

Керуючись п.3 ч.1 ст.205, ст.ст.304, 306, п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст.310, ст..ст.313,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_3 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову ОСОБА_3 до ПП «Інтеграл Інвестиції», ОСОБА_4 про визнання договору відступлення права вимоги від 11.01.2014 року недійсним.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 липня 2016 року скасувати та закрити провадження у справі .

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Я.А.Левик

ОСОБА_7