Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1052/17

2/330/385/2017

"15" червня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.

при секретарі - Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01.11.2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований в Виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради ЯкимІвського району Запорізької області, актовий запис № 21. Від шлюбу у них народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. На теперішній час вони проживають окремо. Примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачкою. Таким чином позивачка просить розірвати шлюб між нею - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01.11.2013 року в Виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис №21.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала викладені в позовній заяви вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав: підтверджуються поясненнями сторін, а також матеріалами, які надані позивачем по справі, а саме: копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 ( а.с.2); копією паспорта позивачки ( а.с.5); копією паспорту відповідача ОСОБА_2 ( а.с. 9-10 ); копія свідоцтва про шлюб ( а.с. 8 ).

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Позивачка просить залишити її прізвище без змін, тому суд вважає за потрібне залишити прізвище «ОСОБА_2» після розірвання шлюбу без змін.

Отже, суд приходить до висновку про те, що причини, які виникли між сторонами та змусили їх звертатися до суду та наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали неможливими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110,112 СК України та керуючись ст.ст. 10,11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрований 01.11.2013 року в виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 21 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_2».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В.Нестеренко