Ухвала

Іменем України

07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Журавлиське» до приватного акціонерного товариства «Агрофорт», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсним та визнання договорів оренди земельних ділянок поновленими за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Агрофорт» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Журавлиське» (далі - ТОВ «Журавлиське») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 19 лютого 2006 року між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, який 20 березня 2006зареєстровано у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів. 05 січня 2006 року між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_3.) було укладено договір оренди землі, який 05 січня 2006 зареєстровано у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів. 19 лютого 2006 року між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_4.) було укладено договір оренди землі, який 20 березня 2006 зареєстровано у Ставищенському районному відділі земельних ресурсів. На підставі цих договорів товариство користується земельними ділянками. Договори оренди земельних ділянок укладені на 10 років з дати їх державної реєстрації. Тобто, строк договорів закінчується 20 березня 2016 року, 05 січня 2016 року та 20 березня 2016 року відповідно. З метою подальшого користування земельними ділянками, ТОВ «Журавлиське» направило 19 січня 2016 року, 05 грудня 2015 року та 19 січня 2016 року кожному відповідачеві (фізичній особі) листи-повідомлення про намір продовжити дію договорів оренди землі на новий строк на погоджених сторонами умовах та проекти самих додаткових угод. Однак, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отримавши пропозицію позивача, про свою згоду чи відмову у продовженні відповідних договорів оренди землі не направляли. Натомість, між відповідачами з одного боку та приватним акціонерним товариством «Агрофорт» (далі - ПрАТ «Агрофорт») з іншого боку, 07 жовтня 2015 року, тобто під час дії договорів оренди землі з позивачем, було укладено договори оренди земельних ділянок, які перебували в оренді у позивача, строком на сім років. Згодом, 15 квітня 2016 року, між відповідачами, під час дії існуючих з позивачем договорів оренди землі, було укладено договори оренди цих самих земельних ділянок, відповідно до мов яких земельні ділянки були передані в оренду ПрАТ «Агрофорт».

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що позивач продовжує відкрито використовувати вказані вище земельні ділянки згідно своїх договірних зобов'язань, що, зокрема, підтверджується і копією акта обстеження земельної ділянки від 25 лютого 2016 року № 04-19/7, складеного державним інспектором сільського господарства в Київській області ОСОБА_7, позивач просив визнати договори оренди землі: № 2-Жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПрАТ «Агрофорт» та ОСОБА_2; № 1-Жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПрАТ «Агрофорт» та ОСОБА_3; № 3-Жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПрАТ «Агрофорт» та ОСОБА_4 недійсними; визнати поновленими на десять років договори оренди землі: від 19 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1; від 5 січня 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_3.) щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_2; від 19 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_4.) щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_3.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року, позов ТОВ «Журавлиське» задоволено. Визнано договори оренди землі: № 2-жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПрАТ «Агрофорт» та ОСОБА_2; № 1-жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПрАТ «Агрофорт» та ОСОБА_3; № 3-жу від 15 квітня 2016 року, укладений між ПАТ «Агрофорт» та ОСОБА_4 недійсними. Визнано поновленими на десять років договори оренди землі: від 19 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_1; від 5 січня 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_3.) щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_2; від 19 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Журавлиське» та ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_4.) щодо земельної ділянки з кадастровим номером: НОМЕР_3.

У касаційній скарзі ПрАТ «Агрофорт» просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Журавлиське»відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ТОВ «Журавлиське», суди правильно застосувавши положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ст. ст. 638, 764, 777 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивачем дотримано вимоги договору, а саме повідомлено письмово орендодавця про намір подовжити дію договору, проте орендодавцями у погоджені строки не направлено орендарю письмове заперечення щодо продовження дії договорів, тому вищевказані договори вважаються поновленими на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агрофорт» відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова