Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/582/17
Провадження №: 2-о/332/19/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Безлер Л.В., при секретарі Жечевій А.В., за участю заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №332/582/17 за завою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановленння факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій просить суд встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15.12.2016 року є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування заяви зазначила, що з лютого 2010 року вони з ОСОБА_3 проживали сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт.Балабіно, вул.Урицького,145, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 23.04.2011 року у них з ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4. Оскільки вони з ОСОБА_3 не перебували в шлюбі, запис про батька дитини було зроблено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 27.05.2012 року у них народилася друга дитина син ОСОБА_5,в свідоцтві про народження якого та в актовому записі про реєстрацію народження ОСОБА_3 був записаний батьком. Не зважаючи на те, що ОСОБА_3 виконував усі батьківські обовязки. У вересні 2015 року донька ОСОБА_4 пішла до ДНЗ № 265(Пролісок) в м.Запоріжжы. Згідно з анкетними даними в дитячому садку батьком дитини був записаний ОСОБА_3, який відводив дочку до садку, не був записаний батьком ОСОБА_6, він завжди визнавав її своєю рідною дитиною, доглядав за донькою та спілкувався з вихователями. 15 грудня 2016 року ОСОБА_3 раптово помер. Після його смерті відкрилась спадщина. З метою оформлення права доньки на спадщину виникла необхідність встановити факт батьківства.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, обгрунтовуючи їх вищенаведеним. Додатково пояснила, що з ОСОБА_3 проживали однією сімєю з 2010 року і до смерті останнього. В них народилося двоє дітей ОСОБА_4 та Микита, яких вони разом виховували. Планували зареєструвати шлюб, однак ОСОБА_3 раптово помер. У свідоцтві про народження доньки ОСОБА_4 ОСОБА_3 не був записаний батьком, проте факт батьківства ані він, ані будь-хто з родичів ніколи не ставив під сумнів. ОСОБА_3 знав, що ОСОБА_4 його дочка, вони очікували разом її народження. ОСОБА_2 є матірю померлого ОСОБА_3, дитину ОСОБА_4 вважає своєю онукою, піклується про неї.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до судового засідання жодного разу не зявилася, повідомлялася у встановленому законом порядку. Поштові повідомлення поверталися з відміткою «вручено особисто» та «за повідомленням не зявилася» (а.с.22, 30,36,41,43,57,69).

Від представника заінтересованої особи Заводського районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява про розгляд справа без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

23 квітня 2011 року народилася ОСОБА_4. Матірю відповідно до свідоцтва про народження 1-ЖС №278568 є ОСОБА_1, батьком ОСОБА_7 (а.с.5). Відомості про батька внесені на підставі ст. 135 СК України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що із заявницею знайома з дитинства. Їй відомо, що померлий ОСОБА_3 був єдиним чоловіком ОСОБА_1 та батьком двох її дітей ОСОБА_4 та Микити. Заявниця та ОСОБА_3 проживали однією сімєю близько семи - восьми років. Також свідок зазначила, що ОСОБА_2 є матірю померлого ОСОБА_3 та, відповідно, бабусею ОСОБА_4. Також їй відомо, що ОСОБА_2 вважає останню онукою, організовує їй літній відпочинок та часто забирає до себе гостювати.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 знайома близько двадцяти років. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 не були одружені, однак проживали однією сімєю. Так, на початку сумісного проживання, деякий час мешкали в будинку матері ОСОБА_3 в смт.Балабіно, де очікували народження першої дитини - ОСОБА_4. ОСОБА_3 вважав ОСОБА_4 своєю донькою, водив до дитячого садочку, виховував її.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що з ОСОБА_1 вони знайомі близько пятнадцяти років. ОСОБА_1 та ОСОБА_3, хоча і проживали без реєстрації шлюбу, були сімєю та мали двох дітей ОСОБА_4 та Микиту. Деякий час проживали у смт.Балабіно, а пізніше - у м.Запоріжжі в Заводському районі. ОСОБА_3 ніколи не ставив під сумнів, що є батьком ОСОБА_6, опікувався про неї, виховував.

Як вбачається з довідки ДНЗ №256 «Пролісок», дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує дитячий садок з 11.09.2015 року. При прийомі в дитсадок був присутній ОСОБА_3 та в книзі «Прибуття дітей до дитячого закладу» був зареєстрований як батько. ОСОБА_3 брав участь у вихованні дитини, відвідував батьківські збори, приводив та забирав дитину, приймав участь у заходах, що проводилися закладом разом із батьками (а.с.47).

Згідно з копіями свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 15.12.2016 року внаслідок кардіоміопатії неясного ґенезу (а.с.7).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. При цьому слід враховувати дату народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 р., факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір'ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1ст.135 СК України.

Заявниця на час народження дитини у шлюбі не перебувала, що підтверджується паспортом, наданим для огляду в судовому засіданні (копія паспорту на а.с.8).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 помер 15.12.2016 року (а.с.7).

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Беручи до уваги всі надані суду докази, зокрема показання свідків, довідку із ДНЗ, які узгоджуються з дослідженими письмовими доказами, фотографіями, наданими заявницею, а також те, що збігаються імя, по батькові батька дитини записаного у свідоцтві про народження ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що усі ці докази достовірно підтверджують факт батьківства ОСОБА_3, який помер 15.12.2016 року, відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Від встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема від встановлення факту, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15.12.2016 року, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залежить право ОСОБА_4 на оформлення спадщини.

За таких обставин, оскільки заявниця просить встановити факт батьківства особи, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 15.12.2016 року, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29.05.2016 року. Повний текст рішення виготовлено 02.06.2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Безлер