Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/4981/14 Головуючий у 1-й інстанції: Яркіна С.В.
Провадження № 22-ц/778/129/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.

Воробйової І.А.

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади в особі Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя в результаті збільшення його вартості через сумісні трудові, матеріальні затрати, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, територіальної громади в особі Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя в результаті збільшення його вартості через сумісні трудові, матеріальні затрати та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, яку згодом уточнив.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в період з 1994 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 він проживав разом з ОСОБА_7 однією сім'єю, вони вели спільне господарство, але в зареєстрованому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, заповіту після себе не залишила.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, а також на земельну ділянку, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,8585 га.

За час спільного проживання були проведені наступні роботи: добудоване підсобне приміщення, в результаті чого загальна площа будинку збільшилась на 14,2 кв.м; глинобитні стіни будинку він обклав цеглою, покрівля змінена з черепиці на шифер; вікна в кількості чотирьох штук були замінені на металопластикові; в будинку проведено газове опалення та водопровід.

В результаті вищенаведеного вартість житлового будинку № 63 значно збільшилась.

Вважав, що він є спадкоємцем четвертої черги після померлої ОСОБА_7, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю, у зв'язку з чим звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, свідоцтво про право на спадщину він не отримав у зв'язку з тим, що до нотаріальної контори звернулись спадкоємці другої черги - відповідачі по справі.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати об'єктом спільної сумісної власності житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу ,судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 28.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний запис № 242.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, а також на земельну ділянку, розташовану на території Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,8585 га.

Відповідно до копії спадкової справи № 444/2013 після померлої ОСОБА_7 звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_5 , ОСОБА_8, які є спадкоємцями другої черги. Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся і ОСОБА_3 зазначивши, що він є спадкоємцем четвертої черги. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 оформили частину спадщини на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, які містяться в матеріалах справи.

Під час розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8 помер, після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_6, що підтверджується копією спадкової справи № 470/2015, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач звернувшись до суду зазначав , що в період з 1994 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 він проживав разом з ОСОБА_7 однією сім'єю, вони вели спільне господарство, але в зареєстрованому шлюбі не перебували , за час перебування в фактичних шлюбних відносинах цінність спірного майна, яке належить дружині, а саме спірного будинку внаслідок спільної праці, добудов, ремонту та реконструкції істотно збільшилась і відповідно до ст.62 СК України його слід визнати спільною сумісною власністю.

Суд першої інстанції розглянувши справу та відмовивши у задоволенні позовних вимог, як підстави для такої відмови зазначив ,що право власності на спірний будинок належним чином не було зареєстровано за померлою ОСОБА_7, тому не можна вважати що це майно їй належало на правових підставах і без встановлення факту сумісного проживання неможливо визнання права спільної сумісної власності, а позивач у своїх позовних вимогах не ставить питання про визнання факту спільного сумісного проживання разом з померлою ОСОБА_7.

Висновки суду на вимогах закону не ґрунтуються ,суперечать матеріалам справи і тому з ними судова колегія погодитися не може , виходячи з наступного.

Предметом позовних вимог заявлено встановлення факту проживання однією сім'єю про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя в результаті збільшення його вартості через сумісні трудові, матеріальні затрати, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку./т.1 а.с.1-5/

Згідно до ч.1. ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За вимогами ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частина 1. ст. 380 ЦК України регулює поняття житлового будинку як об'єкту права власності .Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України ,встановлено, що відносно об"єкту нерухомості ,правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

На аркуші справи 32 мається свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Розумівської сільської Ради від 03.03.2009 року на підставі рішення виконавчого комітету Розумівської сільської Ради від 11.12.2008 року за № 200 згідно до якого єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дослідження указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна одного з подружжя спільною сумісною власністю внаслідок збільшення його вартості необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, а також наявність усталених відносин.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно довідки виконавчого комітету Розумівської сільської Ради від 19.09.2013 року за № 767 позивач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : будинок АДРЕСА_1 з 1994 року за заявою ОСОБА_7./ померлою // а.с.31/

За по господарською книгою Розумівської сільської Ради за адресою : будинок АДРЕСА_1 з 1994 року зареєстровані ОСОБА_7./ по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 / та ОСОБА_9, зазначений як співмешканець останньої./а.с.23, 205 - 209/

Позивач єдиний ,хто ніс матеріальні витрати та займався організацією поховання ОСОБА_7 ,що підтверджується договором - замовленням оформленим ПП « ОСОБА_12. « від 29.08.2013 року на ім'я ОСОБА_3.

Таким чином ,судова колегія вважає, що сукупність доказів по справі беззаперечно свідчить про те, що позивач та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, по день смерті останньої , проживали однією сім'єю але не перебували у шлюбі між собою ,за адресою : будинок АДРЕСА_1.

Для визначення встановлення моменту початку проживання жінки та чоловіка однією сім'єю ,з урахуванням заборони встановлення такого факту відповідно до вимог ст.74 СК України у разі знаходження будь - кого з них у будь-якому іншому шлюбі, апеляційним судом у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України зроблені запити та отримані відповіді з органів РАГСу.

Згідно до відповіді Приморського районного відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 знаходився у шлюбі з ОСОБА_13. з 04.12.1974 року актовий запис № 33. Шлюб розірвано 28.10.1982 року ,актовий запис № 185.

Відповідно до відповіді ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_6 /після шлюбу ОСОБА_7. знаходилася у шлюбі з ОСОБА_10 з 14.02.1974 року актовий запис № 5.Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 14.06.1999 року ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3

За вимогами ч.1 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.

Таким чином судова колегія вважає, що правомірно буде визначити факт ,що позивач та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, проживали однією сім'єю але не перебували у шлюбі між собою,не з 1994 року ,як заявлено у позові ,а з 01.06.1999 року.

За вимогами ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За вимогами ч. 2 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Для застосування передбачених зазначеними нормами правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

За матеріалами справи єдиним видом доходу ОСОБА_7 була мінімальна пенсія за віком ,яку вона отримувала з 2008 року по день своєї смерті./а.с.15-21/

Позивач з 2013 року також отримує пенсію за віком, але на час розгляду справи продовжує працювати трактористом - машиністом у ТОВ « Розумівське -Агро»,що підтверджує, що він мав реальну можливість понесення матеріальних витрат для поліпшення житлового будинку./а.с.24-25/

Для з'ясування ,чи дійсно істотно збільшилося у своїй вартості майно внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, апеляційним судом за клопотанням представника позивача по справі призначена та проведена судова оціночно - технічна експертиза.

За висновками судової оціночно -технічної експертизи за №2277 від 03.03.2017 року проведеною ТОВ « Регіональне судово - експертне бюро» : Ринкова вартість домогосподарства АДРЕСА_1 технічним станом на 1994 рік може складати 293 146 грн. Ринкова вартість домогосподарства АДРЕСА_1 , станом на момент проведення дослідження ,може складати 369 622 грн./т.2 а. с.41-71/

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи ,доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. .

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року по цій справі - скасувати та ухвалити нове рішення ,за яким:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім"єю ,без реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 01.06.1999 року по день смерті ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , саме : житлового будинку літ.»А»,прибудови літ.»а1»,сараїв літ.»Б»,»Г»,погребу під «Б» літ.»пг»,вбиральні літ.»Д»,фундаменту під сарай літ.»Ж»,навісу літ.»Е»,хвіртки № 2,парканів №1,3.

В інший частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: