У Х В А Л А

20 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (після зміни типу товариства Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот") на ухвалу Рівненського міського суду від 23 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (після зміни типу товариства Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот") про стягнення заробітної плати, розрахункових коштів, вихідної допомоги, компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на грошові кошти на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (далі - ПАТ "Рівнеазот") в межах заборгованості згідно з довідкою від 11 травня 2017 року № 950 в розмірі 40 543,34 гривень.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник відповідача покликався на її незаконність й необґрунтованість через неправильну оцінку обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначав про недодержання вимог ст. 151 ЦПК України та розяснень п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", оскільки позивач не долучив доказів, які свідчили би про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. При цьому виписка з банківського рахунка працівника ПАТ "Рівнеазот" ОСОБА_2, на яку посилається заявник, підтверджує лише те, що відповідач здійснює їй виплату заробітної плати, тобто жодним чином не може вплинути на виконання можливого рішення суду.

Вважав, що накладаючи арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ПАТ "Рівнеазот" в межах заборгованості в розмірі 40 543, 34 гривень, суд не пересвідчився у тому, що такий арешт не призведе до порушення прав третіх осіб, зокрема на отримання заробітної плати працівниками та інших виплат. Також суд необґрунтовано наклав арешт на грошові кошти на банківські рахунки відповідача, не зазначаючи, на які саме рахунки. Тобто не було з'ясовано, що призвело до неможливості з'ясування питання щодо співмірності зазначеного виду забезпечення позову з заявленими вимогами.

Позивач у своїй заяві просить накласти арешт на грошові кошти у розмірі 50 110, 32 гривень, що складає суму заборгованості і виплату заробітної плати за січень-березень 2017 року. Проте суд наклав арешт на грошові кошти в межах заборгованості згідно з довідкою від 11.05.2017 року № 950 в розмірі 40 543, 34 гривні.

В порушення вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 210 ЦПК України суд задовольняючи заяву про забезпечення позову, змінив вимоги позивача, зазначивши іншу суму, ніж просив позивач, та не навів відповідного обґрунтування.

З цих підстав просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановивши нову про відмову ОСОБА_1 в заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, що беруть участь в справі, суд може забезпечити позов на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України (1618-15) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, зясувавши, що між сторонами дійсно виник та існує трудовий спір з приводу розрахунку при звільненні, правильно виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому з цією метою обґрунтовано наклав арешт на грошові кошти банківських рахунків ПАТ "Рівнеазот" в межах заборгованості відповідно до наданої довідки в розмірі 40 543, 34 гривень.

Доводи апеляційної скарги про перешкоджання накладеним арештом на грошові кошти відповідача веденню його господарської діяльності на увагу колегії суддів не заслуговують, адже такий вид забезпечення позову не може призвести до зупинення чи припинення діяльності ПАТ "Рівнеазот", а також не обмежує прав інших осіб.

При цьому суд обґрунтовано врахував, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Не можна погодитися і з доводами відповідача про невмотивованість висновків про необхідність та відповідність забезпечення позову.

Повно та правильно встановивши обставини процесуального питання, а також зясувавши, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд переконався у забезпеченні позову саме шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках, які належать ПАТ "Рівнеазот", відповідні мотиви про що відобразив у своїй ухвалі.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України є постановлення ухвали судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (після зміни типу товариства Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот") відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді: