Справа № 720/822/17
Провадження № 2/720/543/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Факащук А.П.

представника позивача Істратій Н.В.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року представник орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідачки, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, яка проживає разом з бабусею та перебуває на її утриманні. Відповідачка як мати безвідповідально відноситься до своїх материнських обов'язків, ухиляється від виховання дитини, матеріально її не підтримує. Просив суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка позов визнала та підтвердила суду, що дитина більше трьох років перебуває на утриманні бабусі ОСОБА_4 та з дитиною вона майже не спілкується, так як має іншу сім'ю та ще двох дітей від іншого шлюбу. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки фактично не приймає участь у вихованні та утриманні дитини.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 164 вказаного кодексу, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що бабуся дитини ОСОБА_4 доглядає та матеріально утримує дитину, оздоровлює і виховує її. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, матеріально її не забезпечує, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її життям, фактично без поважних причин самоусунулась від своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини.

Рішенням Новоселицького районного суду від 13 жовтня 2015 року малолітня ОСОБА_3 відібрана від її матері ОСОБА_2 та передана бабусі ОСОБА_4.

Розпорядженням Новоселицької районної державної адміністрації № 297-р від 06 листопада 2015 року ОСОБА_4 призначено опікуном малолітньої ОСОБА_3.

Відповідно до рішення органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації № 13 від 30 березня 2017 року відповідачку доцільно позбавити батьківських прав щодо своєї дитини.

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев'ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно правовим положенням, викладених у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи, що відповідачка свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, матеріально не забезпечує її, не спілкується з нею та не цікавиться іі фізичним та духовним розвитком, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165, Сімейного кодексу України, суд керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208-218, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень зарахувавши їх на рахунок № 0001, МФО 820019, код кваліфікації доходів бюджету 22030106, , отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: