Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06. 2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
У березні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства Оборони України про стягнення моральної шкоди у сумі 240 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у липні 2014 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. 05.09.2014 року при виконанні службових обов`язків в зоні АТО під час обстрілу позицій підрозділу отримав травму та втрачав свідомість, однак за медичною допомогою не звертався. 20 вересня 2014 року під час обстрілу позицій підрозділу один із снарядів розірвався поблизу позивача, вибуховою хвилею його відкинуло в сторону в результаті чого отримав струс головного мозку з вираженою цефаглією, астено-невротичним синдромом. У зв`язку з чим, був евакуйований до м. Дніпропетровськ, звідки був направлений до в/ч НОМЕР_1 , де перебував на стаціонарному лікуванні з 13 жовтня 2014 року по 29 жовтня 2014 року з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку з явищами вегено-судиної нестійкості, астено-невротичного синдрому. Ангіопатія сітківки за дистонічним типом. Частково атфорія зорового нерву зліва.

14.11.2014 року позивач був консультований нейрохірургом Запорізького ОКЛ з діанозом: Наслідки ЧМТ. Посттравматичний арахноенцефаліт з порушенням ліквородинаміки. Лікворно-гіпертензивний та вести було-атактичний с-м.

З 14 листопада 2014 року по 28 листопада 2014 року перебував на лікуванні у в/ч НОМЕР_1 з діагнозом: Наслідки ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді після травматичного арахноецефаліт з порушенням ліквородинаміки. Помірно виражена вегено-судина нестійкість у вигляді стійкого цефалічного синдрому, помірно вираженою астено-невротичного синдрому. Частково атрофія зорового нерву зліва ангіопатія сітківки за діатонічним типом.

Позивач постійно проходив неодноразові стаціонарні лікування з приводу струсу головного мозку. Йому була встановлена 3-тя група інвалідності, що є підтвердженням того, що здоров`я з кожним роком тільки погіршується.

Після проходження військової служби, позивач отримав значні чисельні захворювання, які турбують його на сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в

подальшому, його стан здоров`я не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок поранень, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, віднову вальні процедури .

Крім того, у позивача під час проходження служби в наслідок сильного перехвилювання розвинувся невроз. У зв`язку з чим, він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Внаслідок цієї травми він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

У зв`язку з травмою та захворюваннями, отриманими під час проходження військової служби, порушено нормальний життєвий стан ОСОБА_1 , він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Крім того, він втратив роботу, оскільки він не може повноцінно виконувати свою професійну діяльність. Це поставило його у незручне становище, оскільки він матеріально не може забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, коли він працював. Його заробітна плата була основним засобом існування його родини. Це додає ОСОБА_1 багато неприємних відчуттів, він змушений витрачати кошти на відновлення свого здоров`я, оскільки в місцевій поліклініці у видачі безоплатних медикаментів йому було відновлення, оплатні ліки він не може придбати через їх високу ціну, тому він змушений з позовом звернутися до суду.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що на задоволенні позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання ним судової повістки у судове засідання призначене на 12 червня 2017 року на 13-30 год., причини неявки суду не повідомив (а.с.45).

У судові засідання призначені на 10.05.2017 р. та 12.06.2017 р. представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення та розписка про отримання судової повістки уповноваженою особою Міністерства Оборони України - Познак, які є у матеріалах справи. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення, за відсутності учасників процесу.
Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав:
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 30 липня 2014 року по 08 травня 2015 року проходив військову службу в Збройних Силах України (а.с.20-22).
На підставі копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0548357, під час огляду 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 встановлена 3-тя група інвалідності до 01 травня 2018 року у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби (а.с. 24).

Під час проходження військової служби він отримав захворювання наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (20.09.2014 року), закритої черепно
мозгової травми, струсу головного мозку у вигляді церебрального арахноїдиту, дрібновогнищевоїсимптоматики, помірно вираженого тривалого післякомоційного синдрому, що підтверджується: військовим квитком, довідкою медичної служби військової частини пп НОМЕР_3 , свідоцтвом про хворобу № 1028, які містяться в матеріалах справи (а.с. 25).

Зазначений факт не оспорюється відповідачем, що підтверджується довідкою довідкою медичної служби військової частини пп НОМЕР_3 , яка є в справі (а.с.26).

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1); моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; (частина 2).

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Статтею 17 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 , який є інвалідом третьої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, має право на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, суд враховує глибину його фізичних та моральних страждань внаслідок пошкодження здоров`я, ступінь втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я, ступінь порушення нормальних життєвих зв`язків.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна позивачеві внаслідок втрати здоров`я, суд вважає необхідним визначити в сумі 40 000 грн. При цьому, розмір моральної шкоди, про стягнення якого просить суд позивач 240 000 грн., суд вважає необґрунтованим, так як позивач не надав суду належні та достатні докази на його підтвердження.
Відповідно до ст.170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається саме на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган. Зазначений висновок відповідає правовій позиції ВСУ, викладений в постанові від 21.10.2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40 000 (сорока тисяч) грн.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про збройні сили України», Законом України«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст.22, 23, 170, 1167, 1168, 1173 ЦК України, ст. 25 Бюджетного кодексу України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 64, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Стягнути з Міністерства оборони України () на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 грн.

У іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова