Справа № 639/9564/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування , суд -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Болгарії померла її двоюрідна сестра ОСОБА_3, що підтверджується витягом з актового запису про смерть. Після смерті сестри залишалась спадщина у вигляді нерухомого майна : апартаментів у Болгарії та двох квартир в м. Харкові. За життя ОСОБА_3 своїх дітей не мала. Племінник покійної - ОСОБА_2 жодної допомоги спадкодавці ОСОБА_3 не надавав, хоча покійна перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги, страждала на захворювання судин. Стан здоров'я ОСОБА_3 за деякий час до смерті значно погіршився: покійна значно схудла. Скаржилась на важкість при пересуванні, болі в ногах, зверталася за допомогою до лікарів. Що підтверджується довідкою. Також зверталася за допомогою до ОСОБА_2 - задля купування ліків та продуктів , проте останній жодної допомоги не надав. Покійна ОСОБА_3 померла від тяжкого захворювання, яке. Вона вважає, виникло у неї через систематичні знущання племінника ОСОБА_2 над нею. Віталій не вчинив жодної дії щоб поховати свою тітку; за життя не вжив жодного заходу задля допомогти тітці, та навпаки - споживав все, що можна було отримати від тітки та створив неймовірні жахливі умови її проживання в м. Харкові. За життя покійна ОСОБА_3 мала маленький дохід у вигляді пенсії, якої не хватало на життя та ліки. Вона особисто надавала покійній матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом , якщо судом буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік . тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просила такі задовольнити та надали пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, однак надав пояснення , які не відповідають викладеному у позовній заяві.

Суд, вислухав пояснення сторін, їх представників . дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом справи встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Болгарії померла ОСОБА_3, що підтверджується витягом з актового запису про смерть НОМЕР_1 від 08.06.2016 року . /а.с.4/.

Після смерті ОСОБА_3 залишалась спадщина у вигляді нерухомого майна : апартаментів у Болгарії та двох квартир в м. Харкові.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Горбатюк В.С. з заявою про прийняття спадщини звернулися: 28.10.2016 року відповідач у справі ОСОБА_2 , племінник померлої та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1, двоюрідна сестра померлої.

Спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові /сестрі, братові спадкодавця/, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини , яка належала б за законом їхнім матері, батькові /тітці, дядькові спадкодавця/, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Вимоги позивача стосуються усунення від права на спадкування племінника з підстав, передбачених частиною 5 ст. 1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної правової норми, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов'язку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Як встановлено судом померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 / на день смерті їй було 68 років/.

Данні про стан здоров'я померлої Л.П. матеріали не містять. Позивачем в підтвердження позову надано суду довідка , з якою вбачається, що ОСОБА_3 з 15.12.2015 року по 27.06.2016 року зверталася з скаргами на болі в обох колінах, обмежене рухання. Було призначене лікування, однак таке результатів не дало, було рекомендоване оперативне лікування.

Разом з тим , судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі,що ОСОБА_3 у березні 2016 року самостійно поїхала до Республіки Болгарія та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла від кровиливу у мозок. /а.с.19-20,21/ .

З пояснень сторін вбачається,що ОСОБА_3 мешкала одна , даних про те , що остання зверталася за допомогою до органів праці та соціального захисту населення, оскільки, як пояснює позивач , була не здатна до самообслуговування і потребувала сторонньої допомоги згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії , в матеріалах справи відсутні.

Таким чином позивачем у справі не доведено той факт, що померла спадкодавець ОСОБА_3 за життя у зв'язку з тяжкою хворобою або каліцтвом, не могла самостійно забезпечити умови свого життя. Потребувала стороннього догляду , допомоги та піклування. А тому доказів того, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги померлій тітці, яка потребувала допомоги, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_3 за життя зверталась до ОСОБА_2 з проханням, щодо надання допомоги та відповідач їй відмовив.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача проте, що відповідач своїм образом життя /вживанням спиртними напоями/, довів спадкодавця до смерті. Так, судом не надано доказів тому, що відповідач знущався з ОСОБА_3 та створив неймовірні жахливі умови її проживання у м. Харкові. Такими доказами могли б бути звернення до поліції . Однак жодного такого доказу суду позивачем не надано.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову . а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду . зробившу усну заяву. Якщо відмову позивача від позову , визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права ,свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону , судом не було прийнято визнання відповідачем позову .

Так, дійсно відповідач у судовому засіданні визнав позов , однак у своїх поясненнях зазначив , що його тітка ОСОБА_3 за станом здоров'я не потребувала сторонньої допомоги. Коли вона його щось просила зробити /сходити за продуктами харчування, ліками/, він відкликався на ці прохання та виконував їх.

Судом встановлено, та не заперечувалося відповідачем,що він вживає спиртні напої, а тому на думку суду міг визнати позов під впливом позивача у справі.

Аналізуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, а тому відмовляє у задоволені такого.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір не підлягає поверненню, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. 4,6,10,11,57-60,88,208,209,212-215,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.