Справа № 558/204/17
номер провадження 2/558/99/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичних фактів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом, а саме на земельну частку(пай) площею 6,09 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка на території Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області. Крім того, позивач просить встановити юридичні факти про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_3, який помер 09.05.2002 року та про те, що 18.11.1949 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Золочівської сільської Ради Демидівського району Рівненської області за актовим записом №4(а.с.4,43).

Боремельська сільська Рада Демидівського району Рівненської області,як відповідач, в особі її представника ОСОБА_5, позов визнала (а.с.33).

ОСОБА_2 районна державна адміністрація Рівненської області також не заперечує щодо задоволення позову та встановлення юридичних фактів.

Особи, які брали участь у справі, звернулися до суду із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність (а.с.33, 62). Відповідно до ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 під час розгляду цивільної справи по суті 08.06.2017 року позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити та встановити факти, які мають юридичне значення. Представник позивача пояснила, що ОСОБА_1В.є особою з вадами здоровя, а саме глухонімим. Він є єдиним спадкоємцем першої черги на майно померлих батьків. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв на право на спадщину за законом на спадкове майно, так як документально не підтверджуються його родинні відносини з батьками та шлюбні відносини батьків. Спадкування позивачем ОСОБА_1 земельної частки(паю), належного його матері, у позасудовому порядку також не можливо, так так як мати, будучи внесеною у списки осіб на право на земельну частку (пай), не отримала відповідного сертифікату.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_7 під час розгляду цивільної справи по суті 08.06.2017 року позов визнала повністю, просить його задовільнити.

Взявши до уваги пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_6 та представника відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі та встановивши інші фактичні обставини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та які можуть вплинути на спадкові права та обовязки інших особі або за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Суд приходить до висновку про можливість встановлення фактів, які мають юридичне значення у даній цивільній справі позовного провадження, так як їх встановлення нерозривно повязано із вирішенням спору позивача ОСОБА_1 про право на спадкове майно.

Постановою нотаріуса №987/02-31 від 26.05.2017 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_3 у звязку із відсутністю належних документів, які б підтверджували його родинні відносини з померлим.

Крім того, із досліджених судом письмових доказів (дві копії свідоцтв про смерть, дві копії свідоцтв про народження, витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя) встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які уклали шлюб 18.11.1949 року у виконавчому комітеті Золочівської сільської Ради Демидівського району Рівненської області за актовим записом №4. При цьому, у свідоцтві про смерть батька позивача, його прізвище записано як ОСОБА_3 (а.с.10-13). Встановлені обставини також унеможливлюють отримання позивачем ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спадкове майно померлих батьків.

Норми ч.1 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України зобовязують суд сприяти особам, під час розгляду справ окремого провадження, у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією та законами України їхніх прав, свобод та інтересів.

Надані позивачем докази, а саме копії свідоцтв про смерть та про народження, витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, офіційні довідки органів місцевого самоврядування житлово - комунальних підприємств та інші дослідженні документи у своїй сукупності підтверджують родинні відносини позивача із своїми батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та проживання останніх у зареєстрованому шлюбі (а.с.10-13,14,60,61)

У відповідності з частиною другою ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідженні судом докази та встановлені обставини, підтверджують факти, які мають юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_3, який помер 09.05.2002 року та про те, що 18.11.1949 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Золочівської сільської Ради Демидівського району Рівненської області за актовим записом №4. Судом не досліджено фактичних даних, які б заперечували наявність вищевказаних фактів, що мають юридичне значення.

Також, судом встановлено, що 09.05. 2002 року в місті Луцьк Волинської області помер батько позивача ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_3. На момент смерті ОСОБА_1, до складу його сімї входив син ОСОБА_1В.(а.с.10,14).

Надані позивачем, як докази, заповіт від 18.02.2002 року, копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2004 року, постанова нотаріуса №987/02-31 від 26.05.2017 року та інші дослідженні документи підтверджують спадкування позивачем ОСОБА_1 визначеного у заповіті майна свого померлого батька ОСОБА_3 та отримання на дане майно відповідних правовстановлюючих документів (а.с.16,17,45,48,49).

Крім того, судом встановлено, що 04.09.1998 року в селі Золочівка Демидівського району Рівненської області померла мати позивача ОСОБА_1 громадянка ОСОБА_4. На момент смерті ОСОБА_4, до складу її сімї входив її чоловік ОСОБА_3 (а.с.10,14, 60).

Норми ч.2 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України вказують на те, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття громадянином ОСОБА_3 спадщини своєї дружини ОСОБА_4, яка померла 04.09.1998 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно до письмової довідки голови Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області №0222/410 від 08.06.2017 року, на момент смерті громадянки ОСОБА_4 в селі Золочівка Демидівського району до складу її сімї входив чоловік ОСОБА_3, який вступив у спадщину шляхом прийняття майна померлої (а.с.60).

За життя ОСОБА_4 заповіти та спадкові договори не складала, до її майна спадкові справи не відкривалися(а.с.46,47).

Суд робить висновок, що ОСОБА_3 як чоловік померлої ОСОБА_9, у відповідності до ст.ст. 524, 526, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, як спадкоємиць за законом, визнається таким, що прийняв спадщину померлої дружини, так як фактично вступив у володіння її спадковим майном.

Також, судом встановлено, що померла ОСОБА_4, згідно додатку №1 до Державного акта на право колективної вланості на землю РВ №00052 була включена в список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка, який діяв на території села Золочівка, яке входить до складу Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області (а.с.22,50,61).

Суд робить висновок про те, що на момент передачі державного акта про право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству імені Шевченка села Золочівка Демидівського району, громадянка ОСОБА_4 не була виключена з членів даного підприємства.

Норми ч.2 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України вказують на те, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», від 14 лютого 1992 року земля є об`єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, субєктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Норми ст.81 Земельного кодексу України визначають однією із підстав набуття громадянами України права власності на земельну ділянку шляхом виділення в натурі ( на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Суд робить висновок про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 (04.09.1998 року), їй належало право на земельну частку (пай) на території Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області.

Виходячи зі змісту статей розділу VII Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, в судовому засіданні дослідженні докази, які підтверджують фактичні обставини спадкування громадянином ОСОБА_3, як спадкоємцем першої черги, прав та обовязків спадкодавця ОСОБА_4 , в тому числі і права на земельну частку (пай) на території Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області.

У своєму заповіті від 18.02.2002 року громадянин ОСОБА_3 не визначив належну йому земельну частку (пай) на території Боремельської сільської Ради Демидівського району як таку, що має перейти у власність, після його смерті, його синові позивачу ОСОБА_1.

Згідно ст.1245 Цивільного кодексу України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Вважаючи на норми ст.ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу України, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги прав та обовязків свого померлого батька ОСОБА_3, в тому числі і земельної частки (паю) на території Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_6 не зверталася до суду із клопотанням про не стягнення з відповідачів, в разі задоволення позову, судових витрат по справі(а.с.41).

Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідачів, на користь позивача ОСОБА_1, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1245, 1258, 1261, прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, нормами ст.ст. 524, 526, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18.07.1963 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 8 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 235, 256 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області, ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичних фактів задовільнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_3, який помер 09.05.2002 року .

Встановити факт реєстрації шлюбу, що має юридичне значення, а саме що 18.11.1949 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Золочівської сільської Ради Демидівського району Рівненської області за актовим записом №4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на спадкове майно за законом, а саме на земельну частку(пай) площею 6,09 умовних кадастрових гектари із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка на території Боремельської сільської Ради Демидівського району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обовязки до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник