Справа №718/1111/17
Провадження №2/718/413/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Анучкіній О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 10.09.2010 року між року між нею та відповідачем укладено шлюб, за час якого у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач участі у вихованні дочки не бере, матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має таку можливість. Просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти у частці від заробітку, а саме 1/4 частину всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 12.06.2017 року подала суду заяву про підтримання позовної заяви в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 13.06.2017 року подав суду заяву про повне визнання позову, наслідки визнання позову йому відомі, Просить справу розглядати в його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження виданого 15.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіцманського РУЮ Чернівецької області. (а.с. 7).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради, Кіцманського району, Чернівецької області № 1083 від 22.05.2017 року, вбачається, що на утриманні матері ОСОБА_2 знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6)

Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позивачка посилається на те, що відповідач інших утриманців немає, являється працездатною та працевлаштованою особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки.

Доказів на спростування даних обставин відповідач суду не подав, позов визнав повністю, тому суд приходить до висновку про те, що останній спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, з врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до досягнення дочкою повноліття, суд вважає 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліттям.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із цим, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191, Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212, 214, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 23.05.2017 року і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І. Мінів