Дата документу 19.06.2017
ЄУ № 420/462/17
Провадження №2/420/265/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Стєніної А.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття;

- стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, 10.01.1993, аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), до досягнення сином ОСОБА_5 трирічного віку до 07.08.2019.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона 08.01.2016 уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому вони проживають окремо. Син перебуває на утримання позивача. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та доходу не отримує. Таким чином позивач проживає за рахунок державної допомоги при народженні дитини, що становить лише 860 грн. Також на її утриманні перебуває донька від першого шлюбу. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, відповідач є здоровим, працює, аліменти нікому не платить, ніяких зобовязань перед третіми особами не має, а тому в змозі сплачувати аліменти.

У письмових поясненнях, наданих у судовому засідання 01.06.2017, відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів на утримання сина в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, з позовними вимогами щодо стягнення аліментів на утримання дружини не погоджується. Зазначає, що працює трактористом сільськогосподарського виробництва, тобто його робота, як і заробітня плата, має сезонний характер і залежить від наявності польових робіт, в звяку з чим його заробітня плата варіюється від 929,77 грн. до 2656,50 грн. на місяць. Також зазначив, що позивач покинула його в кінці минулого року та переїхала з дітьми до своїх батьків, але він після цього не припинив надавати кошти на утримання їхнього сина у розмірі від 410 грн. до 612 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки це відповідає інтересам дитини та дружини.

Позивач та представник відповідача у судовому засіданні визнали позов частково, не заперечували щодо сплати аліментів на утримання сина в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, в задоволенні позовних вимог щодо сплати аліментів на утримання дружини просили відмовити, оскільки позивач не має матеріальної змоги сплачувати їх.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Судом встановлено, що сторони 08.01.2016 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Закотненської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЕД № 230051.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЕД № 374853.

Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою відділу освіти Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області №496 від 01.06.2017.

Згідно довідки виконкому Закотненської сільської ради № 197 від 13.03.2017 дитина проживає разом з позивачем.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою донькою, в зв'язку з чим вона не має можливості працювати та отримувати заробітну плату і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надавав з грудня 2016 року по квітень 2017 року, про що свідчать фіскальні чеки (а.с. 34) і на даний час не заперечує сплачувати аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно довідки про доходи №45 виданої 22.05.2017 ТОВ «Айдар-Агро-Плюс», відповідач ОСОБА_3 працює трактористом машиністом с/г виробництва в «Айдар-Агро-Плюс», заробітня плата якого за останні шість місяців складає 11 826,15 грн.

Відповідач, окрім заробітної плати, інших доходів не має, що підтверджується відомостями ДФС України №11197 від 26.05.2017.

Відповідач працездатний, має роботу, є здоровою повнолітньою людиною, не має жодних утриманців, має постійне місце проживання.

Таким чином, з урахуванням стану здоров'я та інтересів дитини, а також особи відповідача, приймаючи до уваги те, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягають частковому задоволенню у розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача. При цьому такий розмір аліментів не поставить в скрутне становище відповідача та забезпечить мінімальний рівень для існування дитини.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають до задоволення частково. У той же час, суд вважає, що розмір аліментних платежів, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання дружини позивачем завищений та належним чином не обґрунтований, а тому належним розміром аліментів на утримання дружини є аліменти у розмірі 1/9 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця.

До того ж, дохід відповідача дорівнює у 2017 році 2656,50 грн. на місяць, він є дорослою людиною, має потреби в одязі, продуктах харчування, повинен сплачувати комунальні послуги.

Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуюче вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При подачі позову даної категорії позивач була звільнена від оплати судового збору, тому сплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача у повному обсязі, враховуючи, що його дії по ненаданню допомоги власній дитині та дружині, з якою проживає малолітня дитина, стали підставою для звернення з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 213, 215, 218, 367 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з всіх видів заробітку, починаючи з 30.03.2017 до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/9 частки від його заробітку (доходу) на її утримання, як дружини, з якою проживає неповнолітня дитина, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 30.03.2017 до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років до 07.08.2019.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В решті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини відмовити.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.06.2017.

Суддя: О.С. Стеценко