Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/275/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на свою користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, однак не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Посилався на те, що відповідачка проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча має таку можливість.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 лютого 2016 року й до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що вона та позивач є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У даній квартирі проживає також їхній неповнолітній син. На підставі рішення суду між нею та ОСОБА_2 встановлений порядок користування даним житловим приміщенням, отже вона нарівні з позивачем має право на отримання аліментів. Доказів того, що вона не утримує сина, матеріали справи не містять.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що відповідачка утримує сина, однак на даний час не проживає разом з ним, оскільки між нею та позивачем існує спір щодо користування даним житловим приміщенням.

На думку представника відповідача, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки ОСОБА_1 проживає окремо від дитини та зобов'язана утримувати сина.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконує передбаченого ст. 180 СК України обовязку щодо утримання неповнолітнього сина, який проживає разом з батьком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Право на аліменти має той з подружжя, з ким проживає дитина.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому та мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 листопада 2012 року визначено місце проживання дитини разом з батьком.

Судом також встановлено, що позивач разом із неповнолітнім сином проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2011 року зазначена квартира визнана спільною сумісною власністю сторін.

На підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 8 лютого 2017 року між колишнім подружжям встановлений порядок користування даним житлом.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 проживає окремо від сина, доказів того, що вона утримує дитину, матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 308, 313, 314, 315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: