Справа №463/1745/17
Провадження №4-с/463/42/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судового засідання Миличук У.Р.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві,

в с т а н о в и в:

заявник звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві, просить визнати протиправними та скасувати: Постанову про стягнення виконавчого збору за ВП №39810032 від 27.08.2015; Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за ВП №39810032 від 27.08.2015; Постанову про відкриття провадження від 04.03.2016 №50380692; Постанову про відкриття провадження від 09.03.16 №50381528; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 39810032 від 27.03.2015; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №50380692 від 29.03.2016; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №50381528 від 29.03.2016; зобов'язати вчинити дії державну виконавчу службу Подільського районного управління юстиції у м. Києві , щодо зняття арешту з майна ОСОБА_4 та зняття заборони на його відчуження, що було накладено в наслідок винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 39810032 від 27.03.2015, ВП №50380692 від 29.03.2016 та ВП №50381528 від 29.03.2016.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві перебувало провадження №39810032 про стягнення з ОСОБА_4 (ОСОБА_2 після шлюбу) ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 1 263 214,93 грн., відкрите 19.09.2013 згідно з виконавчим листом №2/463/1365/13 виданим 01.08.2013 Личаківським районним судом м.Львів та на підставі письмової заяви ПАТ «УкСиббанк».

27.08.2015 державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_6, була направлена вимога до ПАТ «УкрСиббанк» за №216/16, якою ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язали у трьохденний термін з моменту одержання вимоги надати відділу документи, підтверджуючі часткове чи повне погашення боргу ОСОБА_4 по вищевказаному виконавчому документу. Одночасно, в рамках вказаного провадження, державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6, 27.08.2015 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою було постановлено стягнути з ОСОБА_4 виконавчий збір у розмірі 126 321,49 грн. та Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою було постановлено стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 116,82 грн.

Крім цього, 27.03.2015 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На виконання Вимоги державного виконавця №216/16 від 27.08.2015, від ПАТ «УкрСиббанк» 28.09.15, надійшла заява про закінчення виконавчого провадження №39810032 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/1365/13, виданого Личаківським районним судом м. Львова 01.08.2013 щодо стягнення з ОСОБА_4, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1263214,93 гри. в порядку передбаченому п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням.

На підставі вказаної заяви державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 була винесена постанова від 01.10.2015 про закінчення виконавчого провадження, а також виділено в окремі виконавчі провадження постанову про стягнення виконавчого збору № 39810032 від 27.08.2015; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 39810032 від 27.08.2015.

04.03.2016 було відкрито виконавче провадження №50380692, на підставі постанови №39810032 виданої 27.08.2015 про стягнення виконавчого збору у розмірі 126321,49 грн., а 09.03.16 відкрито виконавче провадження №50381528, на підставі постанови № 39810032 виданої 27.08.2015, про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 116,82 грн.

В рамках ВП №50380692 та ВП № 50381528, 29.03.2016 було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з тим, вказані постанови заявник вважає незаконними, а дії державного виконавця по вчиненню виконавчих дій, по відношенню до боржника, противоправними, з огляду на те, що всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, що діяли на час винесення оскаржуваних постанов, постанову про стягнення виконавчого збору за ВП №39810032 від 27.08.2015, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за ВП №39810032 від 27.08.2015 та як наслідок і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №39810032 від 27.03.2015 було винесено лише через два роки після спливу строку на добровільне виконання рішення, а виділення в окреме провадження та відкриття відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві за ВП №50380692 від 04.03.2016 та за ВП №.03.16, було здійснено на підставі постанови №39810032 виданій 27.03.2015 відбулося не на наступний день після прийняття такого рішення, як того вимагає п.3.7.4 ч III Інструкції, а лише через півроку.

З огляду на викладене, вважає, що оскільки оскаржувані постанови винесені з порушенням норм Закону, тому підлягають скасуванню.

При цьому, оскільки про накладення арешту на своє майно заявник дізналася лише після того, як вона звернулася до нотаріуса з приваду продажу свого майна у березні 2017 року та після ознайомлення 22.03.2017 її представником з матеріалами ВП №39810032, жодних повідомлень щодо винесення оскаржуваних постанов вона не отримувала, тому вважає, що скарга подана у межах строку встановленого законом.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в ній та просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання повторно не з'явилася, скерувала на адресу суду листа про розгляд справи без її участі, проти скарги заперечила, разом з тим жодних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваних постанов суду не представила.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваних постанов, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39810032 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 1 263 214,93 грн. на підставі виконавчого листа №2/463/1365/13, виданого 01.08.2013 Личаківським районним судом м.Львова та надано строк для самостійного виконання до 26.09.2013 (а.с.11).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваних постанов, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, матеріали скарги не містять, а державним виконавцем не скеровано суду доказів на підтвердження надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №39810032 боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваних постанов, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваних постанов, заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Судом встановлено, що 27.08.2015 державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою було постановлено стягнути з ОСОБА_4 виконавчий збір у розмірі 126 321,49 грн. (а.с.16) та Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою було постановлено стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 116,82 грн. (а.с.18).

Крім цього, 27.08.2015 державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_6, була направлена вимога до ПАТ «УкрСиббанк» за №216/16, якою ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язали у трьохденний термін з моменту одержання вимоги надати відділу документи, підтверджуючі часткове чи повне погашення боргу ОСОБА_4 по вищевказаному виконавчому документу (а.с.15).

На виконання Вимоги державного виконавця №216/16 від 27.08.2015, від ПАТ «УкрСиббанк» 28.09.15, надійшла заява про закінчення виконавчого провадження №39810032 з примусового виконання виконавчого листа №2/463/1365/13, виданого Личаківським районним судом м. Львова 01.08.2013 щодо стягнення з ОСОБА_4, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1263214,93 грн. в порядку передбаченому п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням (а.с.22).

На підставі вищевказаної заяви ПАТ «УкрСиббанк» та п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 була винесена постанова від 01.10.2015 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням, а також виділено в окремі виконавчі провадження постанову про стягнення виконавчого збору № 39810032 від 27.08.2015; постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 39810032 від 27.08.2015 (а.с.23).

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Саме такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі №6-785цс15, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів скарги, такі не містять відомостей про те, які саме заходи примусового виконання рішення суду вживалися державним виконавцем та чи вживалися такі взагалі.

В той же час, як вбачається з представленої в судовому засіданні представником заявника довідки АТ «УкрСиббанк» від 16.07.2014 боржником свої зобовязання перед банком виконані ще 16.07.2014, тобто до винесення оскаржуваних постанов.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у державного виконавця не було підстав для винесення оскаржуваних постанов, у зв'язку з чим такі підлягають визнанню неправомірними та скасуванню.

Крім цього, слід зобов'язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_4 та зняття заборони на його відчуження, що було накладено внаслідок винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 39810032 від 27.03.2015, ВП №50380692 від 29.03.2016 та ВП №50381528 від 29.03.2016.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, -

ухвалив:

скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору за ВП №39810032 від 27.08.2015; Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій за ВП №39810032 від 27.08.2015; Постанову про відкриття провадження від 04.03.2016 №50380692; Постанову про відкриття провадження від 09.03.16 №50381528; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 39810032 від 27.03.2015; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №50380692 від 29.03.2016; Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП №50381528 від 29.03.2016.

Зобов'язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_2 та зняття заборони на його відчуження, що було накладено внаслідок винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 39810032 від 27.03.2015, ВП №50380692 від 29.03.2016 та ВП №50381528 від 29.03.2016.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий