Справа № 489/1301/17
Номер провадження 2/489/1289/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення в порядку зворотної вимоги частини витрат на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення в порядку зворотної вимоги частини витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно договору дарування її чоловік ОСОБА_5 та вона ОСОБА_1 подарували відповідачці квартиру АДРЕСА_1. При укладенні договору сторони домовились, що дарувальники мають право проживати та бути зареєстрованими в цій квартирі та безоплатно користуватись нею. 29.12.2006 р. батько відповідачки ОСОБА_5 помер. Після його смерті та до теперішнього часу позивачка продовжує проживати у вказаній квартирі. Однак позивачка вказує, що відповідачка ніколи не заявляла свої права на квартиру, не проживала в ній, не зареєструвала своє місце проживання в ній та не несла витрат на її утримання, не сплачувала платежі за комунальні послуги всупереч вимогам законодавства, оскільки власник зобовязаний нести витрати на утримання свого майна. Так, внаслідок ухилення відповідачки від утримання квартири вона має сплатити позивачці 1/2 частину від понесених останньою витрат на утримання житла за період з 01.03.2014 р. по 31.01.2017 р. в розмірі 4 358 грн. 82 коп.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь в порядку зворотної вимоги грошові кошти в сумі 4 358 грн. 82 коп. як 1/2 частину витрат на оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за період з 01.03.2014 р. по 31.01.2017 р. та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2014 р. по 31.12.2016 р. по квартирі АДРЕСА_2; стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 900 грн. 00 коп. та судовий збір.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав частково, вважає що має сплачувати витрати пропорційно користуванню житловою площею. А саме, позивач користується кімнатою 16,9 кв.м., відповідач 10,3 кв.м., та відповідно мають нести витрати.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_5 (після укладення шлюбу - ОСОБА_4) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності в рівних частках по ? частині кожному на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ММНО ОСОБА_7 07.06.2003 р. за реєстром № 1482.

07.04.2006 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_1 з однієї сторони, та ОСОБА_4 з іншої сторони, був укладений Договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської держаної нотаріальної контори ОСОБА_8

Відповідно до умов вказаного Договору дарування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 подарували ОСОБА_4 цілу квартиру АДРЕСА_3.

Згідно п. 11 Договору дарування сторони домовились, що дарувальник та дарувальниця мають право проживати та бути зареєстрованими в подарованій квартирі і безоплатно користуватись нею.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст.ст. 718, 719 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

29.12.2006 р. ОСОБА_5 помер.

Після його смерті та до теперішнього часу відповідачка ОСОБА_1 продовжує проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує.

В ч. 1 ст. 322 ЦК України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки.

Статті 68, 162 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачанню холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно з норм чинного законодавства передбачено, що відповідачка зобовязана сплачувати витрати на утримання майна, що перебуває у її власності.

Для запобігання виникнення заборгованості по оплаті комунальних платежів (оплата за теплопостачання, експлуатація житлового будинку, опалення, вивіз негабаритного сміття, тощо), ОСОБА_1 вимушена була платити повну вартість даних послуг.

Позивачем витрачено на оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за період з 01.03.2014 р. по 31.01.2017 р. 5006,84 грн. та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2014 р. по 31.12.2016 р. 3710,81 грн. по квартирі АДРЕСА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України зазначено,що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме пропорційно площі квартири, якою користуються сторони - позивач користується кімнатою 16,9 кв.м., відповідач 10,3 кв.м., інші приміщення у загальному користуванні, отже сторони, відповідно, мають нести витрати ( 8717, 65 грн.: 27,2 кв.м.=320,5 грн. за 1 кв.м. ; 16,9 х 320, 5 = 5416,45 грн.; 10,3 х320,5 = 3301, 15 грн.)

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

На підставі ст.ст. 316, 317, 322, 544 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення в порядку зворотної вимоги частини витрат на оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату житлово комунальних послуг за період з 01.03.2014 року по 31.01.2017 року в розмірі 3301 грн.15 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в розмірі 900 грн. та сплаті судового збору 640 грн., усього 1540 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.С.Тихонова