Справа №464/2007/17
пр № 2/464/831/17
У Х В А Л А

12 червня 2017 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

22.03.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на її користь гроші в сумі 501 301 грн., сплачених нею за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Заяву мотивує тим, що слід вжити даний засіб забезпечення позову, оскільки стягненню підлягає значна сума коштів, а враховуючи те, що відсутня інформація про майновий стан опікуна ОСОБА_4 (спадкоємця після смерті ОСОБА_3Т.) ОСОБА_5, виникає ризик щодо унеможливлення виконання рішення по справі.

Заслухавши думку представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданої 24.02.2017 року Сихівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_3 померла 23 лютого 2017 року.

У заяві про забезпечення позову позивач та її представник не навели достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів, які б утруднили чи унеможливлювали виконання рішення суду, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях, суб'єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями.

На підставі наведеного, суд вважає, що заява щодо забезпечення позову не обґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Теслюк Д.Ю.