Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/484/17
Провадження № 2/321/260/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Товарної біржі «Славутич» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Товарної біржі «Славутич» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок. Свій позов позивач обґрунтовувала тим, що 12 лютого 1998 року на ОСОБА_3 - ОСОБА_4 товарній біржі «Славутич» між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу жилого будинку № 27, по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району, Запорізької області. Відповідно до укладеного договору, вона передала продавцю ОСОБА_2 кошти за житловий будинок в сумі - 14 360 гривень, а ОСОБА_2, в свою чергу, передав їй житловий будинок № 27, який розташований по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району, Запорізької області та всі наявні правовстановлюючі документи. Вищевказаний договір не був посвідчений нотаріально, як того вимагає на даний час цивільне законодавство України, оскільки діюче в той період законодавство України дозволяло оформлення угод купівлі - продажу нерухомості на товарних біржах. Зазначений договір був зареєстрований в органах БТІ. У звязку з зазначеним, позивач просить Договір купівлі - продажу жилого будинку - визнати дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Товарної біржі «Славутич» в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням не явки учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно договору купівлі продажу від 12 лютого 1998 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ОСОБА_3 - ОСОБА_4 товарній біржі «Славутич», був укладений договір купівлі - продажу жилого будинку № 27, по вул. Миру, в с. Марянівка Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 5).

Відповідно до реєстраційного посвідчення за № 27, договір купівлі продажу житлового будинку № 27 по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району Запорізької області було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 12 лютого 1998 року (а.с. 6)

Згідно повідомлення КП «Михайлівського районного архітектурно - планувального та техінвентарізаційного бюро» від 07 квітня 2017 року за № 316, інвентаризаційна вартість житлового будинку № 27 по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району Запорізької області станом на 07 квітня 2017 року становить 84638 грн. (а.с. 10)

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-XII угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ч.1 ст.47 ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Ст. 153 ЦК УРСР передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року не передбачав поняття нікчемний правочин.

Даний термін зявився у ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Договір купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 1998 року не може бути визнаний нікчемним, оскільки станом на день його укладання не існувало такого поняття.

Зазначений договір є оспорюваним і може бути визнаний недійсним при наявності для цього підстав, передбачених ЦК УРСР.

Між тим, як встановлено в ході судового розгляду, на час складання договору купівлі - продажу, позивач домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов договору, отримав у власність від них вищевказаний житловий будинок та вселився туди. Позивач ОСОБА_6 мешкає в даному будинку по теперішній час, сплачує всі комунальні платежі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК).

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Судом встановлено, що між продавцями та покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом біржової угоди, в якій зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.

Будь-яких суперечок між сторонами угоди судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, однак порушена форма угоди, оскільки при її укладенні не була дотримана нотаріальна форма договору.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивачем повністю виконано умови укладеного договору, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди і захист майнових прав позивача можливий лише шляхом визнання договору дійсним.

Стаття 392 ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладаючи спірний договір купівлі-продажу житлового будинку від 12 лютого 1998 року сторони договору досягли усіх істотних умов договору, угода купівлі-продажу житлового будинку фактично виконана сторонами в повному обсязі, жодна сторона не заявляла вимог про визнання укладеного договору недійсним з підстав недодержання нотаріальної форми договору, за таких обставин позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу від 12 лютого 1998 року дійсним та визнання права власності на житловий будинок №27 по вул. Миру, в с. Марянівка, Михайлівського району Запорізької області, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 220 ЦК України, ст.ст. 60, 131, 209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Договір купівлі - продажу жилого будинку № 27 по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району, Запорізької області, який укладений 12 лютого 1998 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на ОСОБА_3 - ОСОБА_4 товарній біржі «Славутич» - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_7, право власності на житловий будинок №27 по вул. Миру в с. Марянівка Михайлівського району Запорізької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8