ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3346/16-ц
Провадження № 2/362/228/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Г.М. Лебідь-Гавенко,

при секретарі - А.В. Харченко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнанння права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №20 по вулиці Короленка села Лосятин Васильківського району Київської області, який залишився в порядку спадкування за законом після померлої 03 квітня 2014 року матері ОСОБА_4.

Вказуючи на те, що 03 квітня 2014 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами в с. Лосятин Васильківського району Київської області по вулиці Короленка, 20 та земельної ділянки площею 2.4475 гектарів, кадастровий номер :06:003:0042, розташованої на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області. Спадкоємцями на майно матері є він та його сестра відповідачка ОСОБА_2 Після смерті матері вони з сестрою звернулися до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та 09 лютого 2016 року склали договір про поділ цієї спадщини, згідно якого в спадок йому переходить житловий будинок, а відповідачці ОСОБА_2 вищевказана земельна ділянка. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, посилаючись на те, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Інший спадкоємець, дочка померлої ОСОБА_4, ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується письмовою заявою засвідченою державним нотаріусом, та Договором про поділ майна посвідченого державним нотаріусом від 09 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поділили спадкове майно.

У судове засідання позивач не зявився, до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилися, надіславши до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року померла ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 6, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ОК № 300052, видане 04 квітня 2014 року Виконавчим комітетом Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с.4).

Відповідно до Свідоцтва про народження серії IV-УР № 266090, актовий запис №32, виданий 09 серпня 1961 року Лосятинським сільським ЗАГСом Гребінківського району Київської області ОСОБА_1 являється сином померлої ОСОБА_4(а.с. 5).

Згідно до архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентиризації» домоволодіння за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Лосятин, вул. Короленка, 20, зареєстровано на ім»я ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданного виконавчим комітетом Лосятинської сільської ради 17.07.1990 року на підставі рішення виконкому Васильківської районної ради №261 від 19.06.1990 року, номер запису 153 (а.с. 8).

Відповідно до інвентиризаційної справи на житловий будинок № 20 по вулиці Короленко в селі Лосятин Васильківського району Київської області, видано Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння на підставі рішення Васильківського виконкому Васильківської районної ради №261 від 19.06.1990 року на ім»я ОСОБА_4.

19.06.1990 року Виконавчим комітетом Лосятинського сільської ради народних депутатів видано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок та зареєстровано у реєстрі за №261, який знаходиться за адресою вулиця Короленка, 20 в с. Лосятин Васильківського району Київської області, яким підтверджується належність данного будинку ОСОБА_4 (а.с. 57).

Факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 після смерті спадкодавця встановлено заявою про прийняття спадщини, поданою до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 74).

Заявою до Гребінківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частки спадкового майна, яке залишилось після смерті її матері на користь спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 79).

Згідно договору про поділ спадщини від 09 лютого 2016 року завіреного державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поділили спадкове майно померлої ОСОБА_4, а саме: ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Лосятин Васильківського району Київської області по вулиці Короленко під номером 20; ОСОБА_2 земельна ділянка площею 2.4475 гектарів, кадастровий номер :06:003:0042, розташованої на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 7).

09.02.2016 року ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 90).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є, відповідно до ст.. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4

Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.02.2016 року, № 60/02-31, позивачу державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надані правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с.6).

У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від, 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пленум Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування (№ 7 від 30.05.2008 року) вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом шестимісячного строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положення ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251 ЦК України зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування може здійснюватися за заповітом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити.

Позивач не просив покладати судові витрати на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1233, 1247, 1248, 1251, 1261, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-214, 223, 294, ч. 4 ст. 295 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнанння права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №20 по вулиці Короленка села Лосятин Васильківського району Київської області, в порядку спадкування за законом після померлої 03 квітня 2014 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко