Справа № 297/1000/17
15 червня 2017 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 жовтня 1999 року у виконкомі Чопської міської ради Закарпатській області за актовим записом № 35. Також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень та витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень.
Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок численних сварок та конфліктів подружжя вже кілька років припинило спільне проживання. Сторони втратили почуття любові, взаєморозумінні та поваги один до одного. Спорів щодо поділу майна між сторонами не має. Також не має спору щодо визначення місця проживання дитини, так як син сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишається проживати разом з відповідачем.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити та не запарив проти заочного розгляду справи (а. с. 19).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило (а. с. 13, 18).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Сторони уклали шлюб 16 жовтня 1999 року у виконкомі Чопської міської ради Закарпатській області за актовим записом № 35, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.10.2016 року (а. с. 3).
Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.09.2000 року (а. с. 6).
Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, їх шлюб існує формально і подальше спільне життя для них є неможливим, а постійні сварки між подружжям суперечать їх інтересам та інтересам їх неповнолітнього сина.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх неповнолітньої дитини.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До останніх, згідно з ч. 3 цієї статті належать витрати на правову допомогу.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача 640 гривень судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.
Відповідно до розрахунку гонорару за надану правову допомогу, виданого адвокатом Мензаком Ю.Ю., такий був складений 05.05.2017 року, тобто в день подання позову про розірвання шлюбу до суду. Однак, до матеріалів позову такий розрахунок доданий не був, натомість був доданий тільки разом з заявою про розгляд справи за відсутності особи від 12.06.2017 року (а. с. 19). Тобто відповідач ОСОБА_2 була позбавлена можливості ознайомитися з вимогами позивача в повному обсязі. Разом з цим, позивач також не звернувся до суду у встановленому законом порядку з заявою про збільшення розміру позовних вимог, тоді як в позовній заяві позивачем не було зазначено про розмір понесених ним судових витрат.
У зв'язку з наведеним, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу.
Керуючись ч. 3 ст. 105, ст. ст. 112 СК України, ст. ст. 57-60, 88, 208, 224-226, 292, 294, 367 ЦПК України,
Позов задоволити частково.
Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 16 жовтня 1999 року у виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатській області за актовим записом № 35 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Фейір О. О.