АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/240/17 Справа № 209/628/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Городничої В.С.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та, уточнивши позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року у розмірі 4390,90 грн. за кредитним договором б/н від 06 грудня 2007 року.

У обґрунтування позовних вимог зазначало, що 06 грудня 2007 року ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник 06 грудня 2007 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а саме грудень 2009 року. Згідно кредитного договору, позичальник зобовязаний здійснювати поверненя кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав у повному обсязі свої зобовязання за кредитним договором та надав відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. У порушення умов кредитного договору та норм закону, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань, станом на 07 лютого 2014 року відповідач має прострочену заборгованість в розмірі 3470,26 грн. Оскільки, відсотки є платою за користування чужими коштами, ПАТ КБ "ПриватБанк" вважав за необхідне захистити свої права у судовому порядку та стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за кредитом за період, відповідний загальному терміну позовної давності, а саме з 07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року у розмірі 4390,90 грн., який був визначений за розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками, станом на 07 лютого 2014 року, віднімається розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 07 лютого 2011 року. Останнім днем строку дії картки грудень 2009 року визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту у розмірі та у строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за кредитним договором б/н від 06 грудня 2007 року та припинення зобовязань в цілому. У випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тому, позивач вважав, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2016 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 06 грудня 2007 року у розмірі 4390,90 грн., а також 243,60 грн. сплаченого судового збору, а всього 4634,50 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 06 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк передав відповідачці кредитну карту зі строком дії до вересня 2009 року із встановленим початковим кредитним лімітом на суму 5000,00 грн., а відповідач зобовязалася здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним..

Відповідно до п.п. 5.4, 5.5, 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг погашення відсотків за кредитом виконується щомісячно за попередній місяць, і за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. Проценти за користування кредитом (у тому числі простроченим кредитом) нараховуються в останній операційний день місяця за кожен календарний день, виходячи за фактично використані кредитні кошти, із дня списання із карткового рахунку.

Згідно умов п.п. 5.5.1, 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2, 5.3., 5.4 заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, і на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання з позичкового рахунка до майбутньої сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом .

Таким чином, умовами кредитного договору були встановлені окремі самостійні зобовязання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним. А тому, у відповідачки, при наявності простроченої заборгованості, щомісячно виникає обовязок сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами. І відповідно право позивача на отримання відсотків за користування кредитом вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу по сплаті відсотків.

Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконала, її заборгованість за кредитом станом на 14 листопада 2013 року становить 3470,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, перевіреним судом (а.с.114-116).

Згідно цього ж розрахунку загальний залишок заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами станом на 07 лютого 2014 року становить 6308,22 грн., в тому числі за період з 07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року 4390,90 грн.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, комісії).

Враховуючи те, що до дня звернення з позовом до суду сплив строк позовної давності на стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту), позивач змінив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача лише нараховану заборгованість по процентам за користування кредитом, в межах строку позовної давності, тобто проценти нараховані протягом трьох років до звернення з позовом до суду.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Оскільки, кошти за кредитним договором в належному розмірі відповідачкою позивачу повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідачки у межах строку позовної давності, а саме за період з 07 лютого 2011 року по 07 лютого 2014 року.

Зазначене вище відповідає правовій позиції викладеній у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-249цс15.

Відповідач належними доказами не спростувала факт укладення з позивачем ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" 06 грудня 2007 року кредитного договору б/н, (номер за ідентифікацією SAMDN 4501) відповідно до якого позичальник 06 грудня 2007 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, де номер карти 46********3583.

Наданою памяткою клієнта до договору № SAMDN 4853 від 06.12.2007 року відповідно до якого позичальник ОСОБА_2 06 грудня 2007 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, де номер карти 2222********6857 (а.с.95) та квитанціями про оплату кредиту на кредитний рахунок 2222********6857 (а.с.96-98) не доведено факт не укладання 06 грудня 2007 року іншого договору, за яким умови договору не виконані, що підтверджено наданим розрахунком заборгованості (а.с.99-103), (а.с.126-184).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, а тому у зазначеній частинідоводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 цього Закону від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

За положеннями статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У справі, яка переглядається, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачки судового збору, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені норми закону, безпідставно не застосував норму пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» до спірних правовідносин, за якою відповідачку, яка є інвалідом І групи та має право на пільги, встановлені законодавством України, звільнено від сплати судового збору, й безпідставно вирішив питання про стягнення з неї судового збору.

Крім того, позивач є інвалідом І - Б групи з 08 грудня 2014 року безстроково, що підтверджується посвідченням, виданим 13 січня 2015 року та довідкою МСЕК (а.с.63).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди І та ІІ груп звільнені від сплати судового збору.

Таким чином, судові витрати у цій справі мають компенсуватись за рахунок держави.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення судових витрат з ухваленням у вказаній частині нового рішення про віднесення судових витрат понесених Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2016 року скасувати в частині стягнення судових витрат.

Віднести судові витрати понесені Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" за рахунок держави.

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2016 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

ОСОБА_3