УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарука В.П.

з секретарем Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, а саме стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_3.

Вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 360 330 (триста шістдесят тисяч триста тридцять) грн. 42 коп. Однак не вирішено питання про судові витрати, а саме стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_3.

В судове засідання строни по справі не з'явлись про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено в судовому засіданні, при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду м. Києва, позивачем судовий збір не сплачено.

12 квітня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 360 330 (триста шістдесят тисяч триста тридцять) грн. 42 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2017 року - скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року у справі № 755/11567/15-ц та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів з жовтня 2009 року по грудень 2015 року в сумі 12 573,93 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволенню не підлягає, оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року у справі № 755/11567/15-ц, відповідно до якого заявник просить ухвалити додаткове рішення - скасовано та ухвалено нове рішення Апеляційним судом м. Києва від 24 травня 2017 року, у зв'язку з чим вирішення даного питання не є компетенцією Дніпровського районного суду м. Києва.

Керуючись п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ст.ст. 88, 220 ЦПК України, -

В и р і ш и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя