Провадження № 2/161/850/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2015 року померла її рідна тітка ОСОБА_4, якій належала ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт, за яким належну їй ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 заповіла їй ОСОБА_1 Позивач у визначений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на імя спадкодавця ОСОБА_4 Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Також відповідач суду пояснив, що спірна квартира є його єдиним житлом, а позивачка намагається забрати у нього половину цього житла.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року померла ОСОБА_4, якій належить на праві спільної сумісної власності з відповідачем ОСОБА_3 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на зазначене майно.

Судом встановлено, що 05 травня 2012 року спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй на праві спільної сумісної власності вищезазначену частину спірної квартири позивачу ОСОБА_1 (а.с. 9).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили (а.с. 74-75).

Таким чином, заповіт ОСОБА_4, складений 05.05.2012 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, за яким єдиним спадкоємцем належного їй майна є ОСОБА_1, являється дійсним, а волевиявлення заповідача вільним та таким, що відповідало її волі.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 18-58).

Інших спадкоємців за заповітом та спадкомців за законом, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні, немає.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1998 року спірне нерухоме майно, належить на праві спільної сумісної власності спадкодавцю ОСОБА_4 та відповідачу по справі ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України, співвласники можуть поділити майно що належить їм на праві спільної сумісної власності за домовленістю між собою. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 категорично відмовився від добровільного розподілу спірного нерухомого майна.

Позивачу ОСОБА_1, як спадкоємиці ОСОБА_4, за приписами ст. 372 ЦК України, належить спадкове майно ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, про що приватним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 6).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, то суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 14.02.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7