РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників відповідача ОСОБА_3 адвокатів

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету

Рівненської міської ради ОСОБА_7,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Рівненської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 (після розірвання шлюбу та зміни прізвища ОСОБА_9С.) в судовому засіданні свій позов підтримала та просить суд встановити поpядок коpистування пpимiщеннями кваpтиpи № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, видiливши у користування їй та дочці ОСОБА_8 житлову кімнату площею 16,9 кв.м. з балконом, що до неї примикає, а відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,6 кв.м. з балконом, що до неї примикає, та житлову кімнату площею 10,3 кв.м. Місця загального користування у квартирі, а саме, кухню, коридор, ванну кімнату, туалет, кладовки загальною площею 23,3 кв.м. залишити у спiльному коpистуваннi сторін.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, її дочка ОСОБА_8 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживають та зареєстровані у квартирі № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне (далі спірна квартира). Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3, тому вона є титульним наймачем квартири. Спірна квартира є трикімнатною, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 64,0 кв.м. Всі три кімнати спірної квартири є ізольованими.

Вказує на те, що останнім часом відносини між нею та відповідачами почали погіршуватися, у звязку з чим вона подала до суду заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_4 та вимушена із дочкою тимчасово проживати у своїх батьків. На її прохання встановити порядок користування квартирою та не чинити їй з малолітньою дочкою перешкод у вільному користуванні квартирою, відповідачі повідомили їй, що не бажають, щоб вона проживала поряд з ними у квартирі, а її чоловік ОСОБА_4 погрожує виставити усі її речі з квартири на вулицю, якщо вона не забере їх сама.

Оскільки відповідачі не бажають у добровільному порядку встановити порядок користування квартирою та укласти окремі договори найму, вона звернулася до суду з даним позовом і просить суд встановити такий порядок.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не визнала і у задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити.

На заперечення зустрічного позову посилається на те, що у спірній квартирі на даний час не проживає з поважних причин, а саме через постійні сварки та конфлікти з відповідачами, які створюють нестерпні умови для їх спільного проживання та виживають її з квартири.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою не визнала і у задоволенні позову просить суд відмовити.

Вимоги за зустрічним позовом підтримала та просить суд визнати ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом та на заперечення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_8 добровільно залишили спірну квартиру, не проживають в ній без поважних причин більше шести місяців, а тому втратили право на користування цією квартирою.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою не визнав і у задоволенні позову просить суд відмовити.

На заперечення позовних вимог посилається на те, що позивач у спірній квартирі не проживає з лютого 2016 року, квартирою не цікавиться, за квартиру нічого не платить. Вказує на те, що перешкод позивачу у користуванні квартирою ніхто не чинив. Вважає, що спільне проживання сторін в одній квартирі неможливе.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_7 вважає, що позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірною квартирою підлягає задоволенню, а в зустрічному позові ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно відмовити. Вказує на те, що малолітня дочка позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 має право на проживання у спірній квартирі, а у разі визнання її втратившою право на користування цією квартирою, будуть порушені права дитини, у тому числі і право на приватизацію житла.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою підлягає задоволенню повністю, оскільки її позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Натомість, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності належала однокімнатна квартира № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.

17 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, від якого у них 19 січня 2009 року народилася дочка ОСОБА_10.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали та були зареєстровані у квартирі № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне.

З метою покращення житлових умов, рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 15 лютого 2011 року № 26, ОСОБА_3 на склад сімї з чотирьох осіб (вона, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_8С.) була надана трьохкімнатна квартира № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 64,0 кв.м.

При цьому, як слідує з нотаріально посвідченого зобовязання від 21 лютого 2011 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_1, які діяли у своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_8, зобовязалися передати на баланс Рівненському гарнізону квартиру № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне після отримання ордеру на квартиру в новому будинку в місті Рівне, вулиця Вербова,41-ж.

Згідно наказу управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 158/01 від 04 квітня 2011 року квартира № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне передана на баланс Рівненському гарнізону, а запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказану квартиру скасовано.

З поквартирної карточки та відміток у паспортах сторін слідує, що всі вони зареєстровані у кваpтиpі № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне 26 квітня 2011 року.

Згідно повідомлення житлово-комунального підприємства «Сонячне» № 814 від 08 серпня 2016 року, особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на ОСОБА_3, договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду не укладався.

Як слідує з рішення Рівненського міського суду від 09 листопада 2016 року у справі № 569/9131/16-ц, цим рішенням шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, малолітню дочку ОСОБА_10 залишено проживати з матірю.

Відповідно до вимог частини першої та частини другої статті 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Вiдповiдно до вимог статті 64 ЖК Укpаїни, ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_8 користуються наpiвнi з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усiма пpавами, що випливають з договоpу найму жилого пpимiщення, i, вiдповiдно до статті 104 ЖК Укpаїни, ОСОБА_1 має пpаво вимагати укладення з нею окpемого договоpу найму.

Вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, склад сiмї, суд вважає, що запpопонований ОСОБА_1 поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що не поpушує нiчиїх житлових пpав.

Наведене переконує суд у тому, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою є доведеними, ґрунтуються на положеннях чинного житлового законодавства, а тому підлягають задоволенню повністю.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, то ці вимоги суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають.

Частиною четвертою статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до вимог та положень статей 71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня в цьому приміщенні без поважних причин понад шість місяців безперервно.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд визнає, що ОСОБА_3 належними та достатніми доказами не доведено того факту, що ОСОБА_1 була відсутня у спірній квартирі разом з дочкою ОСОБА_8 понад шість місяців без поважних причин.

Так, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 суду показала, що після одруження з відповідачем ОСОБА_4 вона з 2007 року проживала у належній відповідачам квартирі № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне. Після отримання у 2011 році трьохкімнатної спірної квартири, вона з дочкою та відповідачами проживали у цій квартирі. Вона пропонувала відповідачам приватизувати спірну квартиру, але останні не погоджувалися.

До травня 2016 року вона з дочкою постійно проживала у спірній квартирі. Оплата за квартиру у цей період здійснювалася за рахунок спільного бюджету. У звязку з тим, що її стосунки з чоловіком погіршилися, що призвело до розірвання шлюбу між ними, та через постійні сварки з ОСОБА_3 та її прокльонами, що створювало неможливість її проживання з дитиною разом з відповідачами, вона вимушена була переїхати до своїх батьків, які проживають у гуртожитку. Вважає, що відповідачі виживали її зі спірної квартири.

До кінця вересня 2016 року у неї був ключ від квартири, однак у жовтні та листопаді 2016 року відповідач ОСОБА_4 двічі міняв замок і на теперішній час вона не може потрапити до квартири. У звязку із заміною замків та неможливістю потрапити до квартири, вона зверталася з відповідною заявою до поліції.

Спірну квартиру вважає своїм житлом та житлом дитини. На даний час у квартирі не проживає, оскільки боїться за своє життя та життя дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що неодноразово була у спірній квартирі та підтвердила ті обставини, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 склалися погані відносини, а також мали місце постійні сварки. Позивач скаржилась їй на нестерпні умови проживання, через які іноді приїжджала до неї з дитиною переночувати. Підтвердила той факт, що коли вони з позивачем у жовтні 2016 року хотіли забрати з квартири осінні речі, то не могли попасти до квартири, оскільки були замінені замки.

Свідок ОСОБА_12, чоловік матері позивача, в судовому засіданні показав, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 були важкі стосунки, виникали сварки та конфлікти. Він забирав ОСОБА_1 жити до себе з дружиною у гуртожиток, потім вона поверталася у спірну квартиру. Коли забирав ОСОБА_1, вона була заплаканою та знервованою. З травня 2016 року ОСОБА_1 живе з ними у гуртожитку, спірну квартиру залишила через неможливі умови проживання.

Про конфліктні стосунки між сторонами свідчить і висновок від 06 грудня 2016 року по матеріалам неодноразових звернень сторін до Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Наявність неприязнених стосунків та конфліктів між сторонами не заперечили в судовому засіданні і самі відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того, відповідач ОСОБА_4 підтвердив факт заміни ним замків, на який вказала позивач.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що позивач залишила спірну квартиру, однак чому вона це зробила, свідку невідомо. Натомість, свідок підтвердила факт заміни відповідачем ОСОБА_4 замків у спірній квартирі приблизно у листопаді 2016 року, що відповідає показанням ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_14, підтвердивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач ОСОБА_1 виїхала з квартири, показав, що про причини цього йому невідомо. Разом з тим, свідок підтвердив наявність поганих стосунків та конфліктів як між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, так і між ОСОБА_1 і ОСОБА_3

ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилається також на акт № 742 від 14 грудня 2016 року, складений мешканцями будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про непроживання у квартирі № 59 згаданого будинку ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_8 з лютого 2016 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що про факт непроживання ОСОБА_1 у спірній квартирі їй повідомила ОСОБА_3 Оскільки вона не бачила ОСОБА_1 ні в підїзді, ні у дворі, то сама зробила висновок, що остання у квартирі не проживає. Акт підписувала у себе у квартирі на прохання ОСОБА_3 для отримання нею житлової субсидії. У квартиру до ОСОБА_3 заходила як сусідка, але всі кімнати не оглядала.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що акт підписувала на прохання ОСОБА_3 для отримання нею субсидії. Ствердила, що всі особи, які зазначені у акті, підписували цей акт у приміщенні ЖКП. Вказує і на те, що до огляду квартири її ніхто не залучав.

Про причини непроживання у спірній квартирі ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_8 свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду пояснень не надали. Разом з тим, як слідує з показань вказаних свідків, акт № 742 від 14 грудня 2016 року складався без проведення відповідного обстеження чи огляду спірної квартири.

Як слідує з повідомлення начальника ЖКП «Сонячне» № 308 від 17 травня 2017 року, працівниками ЖКП перевірка спірної квартири щодо проживання в ній ОСОБА_9 не проводилась і відповідний акт не оформлявся. 19 грудня 2016 року було лише засвідчено справжність підписів сусідів на акті, з яким звернулася ОСОБА_3

Враховуючи показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, а також характер і зміст акту від 14 грудня 2016 року, в якому не вказано про проведення обстеження чи огляду спірної квартири та не зазначено причин відсутності осіб за місцем проживання, суд не визнає його належним доказом на підтвердження факту непроживання осіб за місцем реєстрації без поважних причин.

Надані ОСОБА_3 договори про надання житлово-комунальних послуг, рахунки та квитанції по їх оплаті, оформлені на її імя, на переконання суду, не можуть бути належними та достатніми доказами того, що всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг несла виключно ОСОБА_3 При цьому суд враховує, що саме ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем спірної квартири, а тому на її імя і повинні бути оформлені усі договори та відкриті особові рахунки.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, на відсутність ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_8 у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.

За встановлених по справі обставин суд визнає, що відсутність ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_8 у спірній квартирі обумовлена поважними причинами, а саме неможливістю спільного проживання з відповідачами через наявність конфліктних відносин, сварок та скандалів, а також наявністю перешкод у користуванні квартирою, що обумовлені заміною замків і, як наслідок, відсутністю доступу до квартири.

При вирішенні спору суд звертає увагу і на необхідність захисту житлових прав малолітньої дитини, враховуючи при цьому ту обставину, що спірна квартира надавалася в тому числі і малолітній ОСОБА_8, яка, крім цієї квартири, іншого житла не має.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Рівненської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою задовольнити повністю.

Встановити поpядок коpистування пpимiщеннями кваpтиpи № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, видiливши у коpистування:

- ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - житлову кімнату площею 16,9 кв.м. з балконом, що до неї примикає;

- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,6 кв.м. з балконом, що до неї примикає, та житлову кімнату площею 10,3 кв.м.

Кухню площею 8,2 кв.м., коридор площею 9,9 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., кладовки площею 0,6 кв.м. та 0,7 кв.м залишити у спiльному коpистуваннi ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 16 червня 2017 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь