Справа № 686/9692/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

в складі головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

прокурора Ленчика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, про спонукання до прийняття рішення про відшкодування втраченого заробітку з урахуванням інфляції, неотриманого прибутку,-

встановив:

24 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Прокуратури Хмельницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, про спонукання до прийняття рішення про відшкодування втраченого заробітку з урахуванням інфляції, неотриманого прибутку.

16 червня 2017 року в судовому засіданні прокурор подав заяву про закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Позивач та представник позивача заперечили щодо задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе клопотання про закриття провадження у справі задовольнити, виходячи з наступного.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3,15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

При цьому, завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

За змістом п. 15 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить зобовязати прокуратуру Хмельницької області прийняти постанову про відшкодування за рахунок коштів державного бюджету втраченого заробітку з урахуванням інфляції та втраченого прибутку. Із мотивувальної частини позову вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із рішенням прокуратури за його заявою щодо відшкодування йому втраченого заробітку відповідно до ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду", тобто вважає таку неправомірною, але в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства.

Такими чином між сторонами виник спір щодо визнання дій субєкта владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності та зобовязання до вчинення дій, який не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підстав для не прийняття заяви про закриття провадження по справі судом не встановлено.

А тому, провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, про спонукання до прийняття рішення про відшкодування втраченого заробітку з урахуванням інфляції, неотриманого прибутку, слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 205 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, про спонукання до прийняття рішення про відшкодування втраченого заробітку з урахуванням інфляції, неотриманого прибутку, - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення в порядку і на підставах, визначених Кодексом адміністративного судочинства України до відповідного адміністративного суду. Закриття провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя