Справа № 462/674/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

Позивач в лютому 2017 року звернувся у суд з позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 30 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2072 та скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Свої вимоги він мотивує тим, що 30 липня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання, за яким він передав у власність ОСОБА_3.І. квартиру АДРЕСА_1, натомість відповідач ОСОБА_3 прийняв зазначену квартиру та зобовязався довічно забезпечувати позивача необхідною допомогою, належними лікувальними засобами і безоплатним проживанням в відчужуваній квартирі, а також забезпечувати щомісячно готівкою в сумі не меншій 1400 грн. З моменту укладення договору і до початку 2015 року відповідач частково виконував свої зобовязання за договором довічного утримання, зокрема передавав йому готівкою, передбачені договором кошти в сумі 1400 грн. та не перешкоджав йому проживати у відчужуваній квартирі, проте інших обовязків він не виконував. На початку 2015 року відповідач взагалі припинив надавати позивачу передбачене договором матеріальне забезпечення. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків, він змушений самостійно себе забезпечувати ліками, сплачувати комунальні послуги, нести інші витрати, повязані зі своїм доглядом. На його неодноразові звернення щодо виконання обовязків за договором довічного утримання відповідач не реагує. Оскільки відповідач не виконує своїх зобовязань за договором довічного утримання, то на підставі ст.755 ЦК України просить розірвати договір довічного утримання від 30.07.2010 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого та доповнили, що позивач у 1996 році поховав свою дружину, у 2002 році доньку Галину, яка ще до смерті розірвала шлюб з відповідачем, у 2007 році він поховав доньку Лесю, а в 2009 році внучку Олену - доньку відповідача. Станом на липень 2010 року у позивача близьких родичів не було, він захворів на хворобу Паркінсона, у звязку з чим став потребувати догляду та сторонньої допомоги і 30 липня 2010 року уклав з відповідачем договір довічного утримання, за яким відповідач зобовязувався забезпечувати його лікувальними засобами та необхідною допомогою, а також забезпечувати щомісячно коштами у сумі не меншій 1400 грн. До 2015 року відповідач частково виконував свої зобовязання за договором довічного утримання, а саме надавав позивачу кошти в сумі 1400 грн. На початку 2015 року відповідач перестав навідуватися до позивача і з того часу свої зобовязання за договором довічного утримання не виконує. Просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утримання та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а договір довічного утримання, за яким передається нерухоме майно підлягає також державній реєстрації.

Згідно ст.ст. 755, 756 цього ж Кодексу договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем своїх обовязків за договором. Відчужувач набуває право власності на майно, яке ним було передано, і має право вимагати його повернення.

Судом встановлено, що 30 липня 2010 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 2072 /а.с. 5-6/.

Згідно умов п. 1 вказаного Договору, ОСОБА_1 „відчужувач передає у власність ОСОБА_3 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, взамін чого ОСОБА_3 зобовязується надавати ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення.

Відповідно до п. 6 Договору, за згодою сторін обовязок Набувача по наданню Відчужувачу довічного забезпечення визначається у вигляді:

6.1 забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній квартирі;

6.2.здійснення догляду та надання необхідної допомоги;

6.3.забезпечення належними лікувальними засобами;

6.4 забезпечення щомісячно готівкою в сумі, не меншій 1400 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на імя Відчужувача.

П.7 Договору визначено, що грошова оцінка, зазначених у цьому договорі, видів матеріального забезпечення за згодою сторін визначається у розімір 1800 грн. щомісяця.

У відповідності до положення статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.12 Договору, цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання цих умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін в судовому порядку.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2010р., ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, підстава виникнення право власності договір довічного утримання від 30.07.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний №2072.

З пояснень позивача та його представника встановлено, що позивач у 1996 році поховав свою дружину, у 2002 році доньку Галину, яка ще до смерті розірвала шлюб з відповідачем, у 2007 році він поховав доньку Лесю, а в 2009 році внучку Олену - доньку відповідача. Станом на липень 2010 року у позивача близьких родичів не було, він захворів на хворобу Паркінсона, у звязку з чим став потребувати догляду та сторонньої допомоги і 30 липня 2010 року уклав з відповідачем договір довічного утримання. До 2015 року відповідач частково виконував свої зобовязання за договором довічного утримання, а саме надавав позивачу кошти в сумі 1400 грн. На початку 2015 року відповідач перестав навідуватися до позивача і з того часу свої зобовязання за договором довічного утримання не виконує.

Наведене підтверджується також актом ЛКП „Левандівка від 26.05.2017р., за яким ОСОБА_3 з 2015р. і по даний час не відвідує ОСОБА_1 і тим не опікується.

З наведеного вище випливає висновок про те, що відповідачем було порушено вимоги п.п. 6, 7 Договору.

Положеннями ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач з 2015 року не виконує свої зобовязання за договором довічного утримання, зокрема не здійснює догляд за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який страждає рядом захворювань, не надає йому необхідної допомоги, не забезпечує належними лікувальними засобами і не надає коштів.

За наведеного суд приходить до переконання, що договір довічного утримання укладений 30 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2072, слід розірвати у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язків за цим договором.

Виходячи з того, що суд дійшов висновку про наявність підстав до розірвання договору довічного утримання, вимоги позивача про скасуваннязапису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 611, 628-629, 744, 749-751, 755-756 , суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 30 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2072.

Скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: