Справа № 307/3239/16-ц
Провадження № 2/307/281/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і стягнення заподіяної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК, № 642833 від 24.09.2009 р. та договору дарування від 25.09.2012 р. йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.1337 га, по вул. П. Карпатського у с. Теребля, на якій розташований житловий будинок.

Користуючись своїм правом розпорядження належною йому земельною ділянкою, він вздовж суміжної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановив металеві стовпчики для будівництва огорожі.

Вважає, що факт законності встановлення огорожі підтверджується схемою земельної ділянки, на якій зображені координати точок у кількості 12 шт. окружної земельної ділянки, фототаблицями, аналізом обмінного файлу проведеного інженером геодезистом ОСОБА_6 на належну йому земельну ділянку, актом обстеження складним депутатами Тереблянської сільської ради № 257 від 25.10.2017 р. та даними земельно-кадастрової документації.

Однак відповідачі, у порушення норм добросусідства, 20.08.2016 р. вирвали пять металевих стовпчиків вартістю 2744 грв., чим самим знищили огорожу.

Окрім матеріальної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000 грв.

Своїми діями вони принизили його честь і гідність, під час виникнення конфлікту, підвищували на нього голос, ображали та погрожували спалити будинок.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримують повність та просять їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що відповідно до листа Управління ДАБІ в Закарпатській області від 11.10.2016 р. ОСОБА_5 допустив самочинне будівництво, оскільки збудував двохповерховий будинок під одним дахом, довжиною більше 50 метрів без відповідних документів, чим порушив п. 7 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та ч. 5 ст. 96 КУпАП. За вказані порушення позивача 16.08.2016 р. було притягнуто до адміністративної відповідальності. В цей же день позивач сплатив штраф, чим самим визнав вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Через те, що про допущені порушення будівельних норм вони повідомили ДАБІ позивач вирішив встановити огорожу між будинками і встановив металеві стовпці на їхній ділянці. Тому вони повитягали ці стовпці і поклали їх на землю. Межа між їхніми будинками існує вже багато років і з батьками позивача у них із цього приводу ніколи суперечок не було. Його батько сам встановлював металеві стовпи для винограднику, які служили межовими знаками. Схема на підставі якої ОСОБА_5 вважає, що межа його земельної ділянки повинна знаходитися за 68 см. від його будинку складена землевпорядником, який є його родичем. Проведена геодезистами перевірка підтвердила, що межі їхньої ділянки відповідають наявним межам.

Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.1337 га., у с. Теребля, вул. П. Карпатського 77, а ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.25 га., у с. Теребля, вул. П. Карпатського 76. Будинки сторін споруджені у безпосередній близькості один від одного. Між будинками є невелика ділянка, яка і є предметом спору. Спір виник через те, що позивач вирішив установити огорожу на відстані 60 см. від свого будинку. З цією метою він встановив металеві стовпці (труби). Відповідачки, вважаючи, що стовпці встановлені на їхній ділянці, повитягували їх із залитих бетоном лунок.

Як на доказ підставного розміщення стовпців на краю своєї ділянки позивач послався на технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку № 77 по вул. П. Карпатського в с. Теребля. У вказаній документації є план земельної ділянки, яка на даний час є власністю позивача, виготовлений ДП «Закарпатгеодезцентр», завірений Тереблянським сільським головою та начальником управління держкомзему у Тячівському районі 14.04.2010 р. Виконавець ОСОБА_6 На цьому плані зображені межі земельної ділянки, її розміри та конфігурація. Також вказано місце розташування будинку. Відстань крайньої точки ділянки від будинку не вказана ні з одного з чотирьох його боків. Подаючи суду цю документацію позивач приєднав до неї ще один план своєї ділянки, який ніким не завірений і не підписаний, але виконаний з вказівкою всіх координат, що відповідають вище зазначеному плану. Разом з цим у не підписаному плані вказано, що відстань крайньої точки земельної ділянки від переднього кута будинку позивача становить 0.68 см., а від заднього кута 84 см. Графіка цього плану дещо відрізняється від графіки першого плану. Крім того, позивач надав суду третій план земельної ділянки, виготовлений сертифікованим інженером геодезистом ОСОБА_6, графіка якого повністю співпадає з графікою другого плану, і на якому також зазначена відстань краю земельної ділянки від будинку позивача з боку межі з ділянкою відповідачів. Відстань від будинку до межі з лівої та передньої сторони у плані не зазначена. Також у цьому плані не вказано дату його виготовлення.

Суд пропонував представникові позивача провести геодезичну зйомку земельної ділянки ОСОБА_5 з метою точного встановлення меж, однак він відмовився посилаючись на достатність доказів у справі, якими підтверджуються позовні вимоги. Клопотання про допит у судовому засіданні інженера-геодезиста ОСОБА_6 представник позивача не заявляв.

Разом з тим відповідачки надали суду акт обстеження земельної ділянки від 27.03.2017 р. складений комісією Тереблянської сільської ради. Із цього акту вбачається, що спеціалістом ОСОБА_7 було проведено зйомку земельної ділянки по вул. П.Карпатського 76, у с. Теребля. Межа між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є діючою і не підлягає зміні. Згідно встановленої межі 6 стовпчиків для огорожі, які встановив ОСОБА_5 знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_2 згідно даної картографічної зйомки (а.с. 92 ).

Цьому акту суд віддає перевагу перед планом наданим позивачем із вказівками відстані краю ділянки від кутів будинку, так як цей акт складений колегіально і повністю відповідає технічній документації на земельну ділянку Даруди (а.с. 69-79). А план наданий позивачем викликає сумнів, так як у ньому зазначені відстані лише із боку ділянки Даруди, не зазначено відстань до межі з інших сторін будинку і він суперечить технічній документації на земельну ділянку № 77 у якій не було вказано відстані від будинку до межі (а.с. 84-87).

Виходячи з викладеного суд вважає, що всупереч вищезазначених норм ЦПК України позивач не довів належними та допустимими доказами, що відповідачки чинили йому перешкоди в користуванні належною йому ділянкою та неправомірно завдали йому моральну та матеріальну шкоду.

Надані позивачем фотоматеріали свідчать про те, що встановлюючи елементи майбутньої огорожі він усвідомлював, що вступає з відповідачами у зону конфлікту, та як із показань сторін убачається, що суперечка щодо межі виникла після того як Даруда та ОСОБА_3 повідомили ДБАІ про самочинне будівництво вчинене ОСОБА_5 Позивач знав де проходила стара межа, тому встановлюючи стовпці відразу провів детальне фотографування їх із застосуванням рулетки.

Актами про встановлення і погодження меж, наданими сторонами стверджується, що відповідними комісіями проведено встановлення в натурі меж землекористування між будинками 76 та 77 по вул. П. Карпатського у с. Теребля. Межі проходять згідно плану (а.с. 77-79, 98, 99). При цьому акт погодження меж для ділянки № 77 (ОСОБА_5) виготовлено у березні 2010 р. Як убачається із пояснень сторін до серпня 2016 р. спорів із цього приводу між ними не було.

За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог суд не знайшов.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 61, 64, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1166, 1167, 1190 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: Гримут В.І.