Провадження №2/521/743/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Кіліян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, ТОВ «Главбуд Плюс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з позовом про визнання договорів купівлі - продажу нерухомого майна недійсним, а саме: договору купівлі продажу 32/100 часток нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1, укладений 21.11.2014 року між ТОВ «Главбуд Плюс» та ОСОБА_1, зареєстрованого в реєстрі за №1478; договору купівлі продажу 34/100 часток нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1, укладений 21.11.2014 року між ТОВ «Главбуд Плюс» та ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за №1473; договору купівлі продажу 34/100 часток нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1, укладений 21.11.2014 року між ТОВ «Главбуд Плюс» та ОСОБА_4 зареєстрованого в реєстрі за №1468.

Так, представником ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, ТОВ «Главбуд Плюс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу 32/100 часток нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1 дійсним

У підтвердження своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014 року по справі №521/19272/14-ц призначено ОСОБА_5 виконуючого обовязки директора ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014 року, разом із тим, зобовязано державного реєстратора відділу Реєстраційної служби міського управління юстиції включити в Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних осіб підприємців запис про ОСОБА_5 в графу «ПІБ керівника юридичної особи» та в графу «прізвище, імя, по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014 року.

Так, позивач вважає, що зазначені договори купівлі продажу нерухомого майна укладені з особою, яка мала на той час законні повноваження, на підставі ухвали суду, що у свою чергу відповідає вимогам вищевказаної норми закону, а також мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення правочину, а тому просить суд визнати їх дійсними

Ці обидва позови розглядались в одному провадженні.

Під час розгляду справи представником позивача за первинним позовом ОСОБА_6 було подано клопотання про залишення позову ОСОБА_7 без розгляду, яке було задоволено, відповідно до ухвали суду від 06.06.2017 року.

Зустрічний позов суд вважав за необхідно розглянути по суті, з урахуванням вимог ст.169 ЦПК України, з наступних підстав.

Позивач та відповідач у судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку, будь яких заяв стосовно неможливості приймати участі у справі до суду не надходило.

Крім цього, суд враховує той факт, що позивач ОСОБА_1 був відповідачем по первинному позову, який був залишений без розгляду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у минулому судовому засіданні 26.04.2017 року зявився ОСОБА_8, який представляв інтереси позивача за довіреністю, однак у судовому засіданні заявив, що довіреність скасована та він немає повноважень на представлення інтересів, однак ніяких даних на підтвердження цього не надав.

Представник ТОВ «Главбуд Плюс» приймав участь у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволені.

Треті особи або їх представники у судовому засіданні також участі не приймали.

Суд, враховуючи той факт, що дана цивільна справа перебуває на розгляді суду з 2015 року, та з урахуванням вимог ст.ст. 157, 169 ЦПК України, вважає за необхідне розглянути її по суті, при цьому враховуючи, що предметом спору є нерухоме майно, яке було довгий час предметом спору в інших судових справах, та не розгляд позову по суті буде затягувати фактично розгляд спорів відносно вказаної нерухомості, що на думку суду, є підставою вважати порушення порядку розгляду справи в розумні строки.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 було подано зустрічний позов, в рамках цивільної справи, до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, ТОВ «Главбуд Плюс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу 32/100 часток нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1 дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Тополева Ю.В.) винесено рішення, яким визнано недійсним три договори купівлі продажу, укладені 21.11.2014 року між ТОВ «Главбуд Плюс» та ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнано недійсним договір іпотеки нежитлових приміщень, укладений 29.11.2014 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Апеляційним судом Одеської області 12.05.2016 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову ТОВ «Главбуд Плюс».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2016 року касаційну скаргу ТОВ «Главбуд Плюс» відхилено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2016 року залишено без змін.

У серпні 2016 року до Верховного Суду України звернулося ТОВ «Главбуд Плюс» із заявою про перегляд ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2016 року, в результаті чого заяву було задоволено, зазначену ухвалу та рішення Апеляційного суду Одеської області скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси залишено в силі.

Так, в зустрічній позовній заяві представник ОСОБА_1 посилається на те, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014 року по справі №521/19272/14-ц призначено ОСОБА_5 виконуючого обовязки директора ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014 року, разом із тим, зобовязано державного реєстратора відділу Реєстраційної служби міського управління юстиції включити в Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних осіб підприємців запис про ОСОБА_5 в графу «ПІБ керівника юридичної особи» та в графу «прізвище, імя, по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014 року.

Таким чином, представник позивача вважає, що зазначені договори купівлі продажу нерухомого майна укладені з особою, яка мала на той час законні повноваження, на підставі ухвали суду, що у свою чергу відповідає вимогам вищевказаної норми закону, а також мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для вчинення правочину, а тому просить суд визнати їх дійсними.

Однак, в постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 року встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання недійсними спірних договорів купівлі продажу, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5, під час підписання договорів купівлі продажу нежитлових приміщень, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки не був призначений на посаду директора в установлений законом та установчими документами ТОВ «Главдбуд Плюс» спосіб, а нерухоме майно, власником якого було ТОВ «Главдбуд Плюс», вибуло з володіння товариства поза його волею. Суд також дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки судом не встановлено існування боргових зобовязань іпотекодавцеві перед іпотекодержателем.

Відповідно до норм ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Крім цього, позивач, мотивуючи свій позов, посилається на ст. 204 ЦК України, однак відповідно до вказаної норми правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Однак, всупереч вказаній нормі, договір купівлі продажу визнаний недійсним рішення суду від 16.02.2016 року, яке набрало законної сили, а саме рішенням Малиновського районного суду від 16.02.2016 року.

Всупереч ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позивачем не надано жодних посилань на норми цивільного законодавства, які можуть бути підставою для визнання договору дійсним.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації (зокрема договорів купівлі - продажу нерухомого майна), оскільки момент вчинення таких правочинів, відповідно до статей 210 та 640 ЦК України, пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними, а отже, не створюють прав та обов'язків для сторін.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.27 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК України.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, позивачем, в порушення вищенаведених приписів, будь - яких належних доказів на підтвердження своїх вимог надано не було.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наданих позивачем доказів на підтвердження тих вимог, які ним були заявлені, не достатньо, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 157, 169, 212, 213 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 204, 220 ЦК України, Пленумом ВСУ Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Одеська міська рада, ТОВ «Главбуд Плюс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий