Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, публічного акціонерного товариства «Енергобанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними електронних торгів та стягнення коштів, за касаційною скаргою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року ,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ), державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП «Інформаційний центр»), публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк»), третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсними електронних торгів та стягнення коштів.

На обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 14 квітня 2015 року ним з електронних торгів, які були проведені в рамках виконавчого провадження № 31879303, відкритого на виконання виконавчого листа від 20 березня 2013 року № 2/1416/2012, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, було придбано автомобіль Renalt Magnum 430, 1999 року випуску, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп ВSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, фіолетового кольору, номер шасі НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За придбання вказаного рухомого майна він сплатив Ленінському ВДВС Миколаївського МУЮ 140 548 грн 25 коп., а також ДП «Інформаційний центр» в якості гарантійного внеску - 7 186 грн 75 коп. Крім того, при здійсненні платежів ним було сплачено банку комісію у розмірі 400 грн.

Проте, автомобіль та причеп йому передано не було, оскільки вони були відсутні у місці зберігання, про що державним виконавцем 20 травня 2015 року було складено відповідний акт.

Внаслідок відмови продавця передати ОСОБА_3 придбане майно, він повідомив відповідачів про відмову від вищезазначеного договору купівлі-продажу автомобілю та причепу та зобов'язання їх повернути кошти. Однак, йому у цьому було відмовлено.

Посилаючись на те, що під час проведення торгів Ленінським ВДВС Миколаївського МУЮ та ДП «Інформаційний центр» було порушено вимоги п. п. 3.2, 3.7 та 9.1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5 та Розділу II Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, ОСОБА_3 з урахуванням уточнень, просив: визнати недійсними електронні торги щодо реалізації вищевказаного майна, проведені 14 квітня 2015 року; стягнути з Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ на його користь 140 548 грн 25 коп., сплачених за результатами електронних торгів та 380 грн комісії банка та з ДП «Інформаційний центр» - 7 186 грн 75 коп. сплачених гарантійних внесків та 20 грн. комісії банка, на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Крім того, позивач просив стягнути з кожного з відповідачів по 3 000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року залучено до справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4- зберігача майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2015 року залучено до справи ПАТ «Енергобанк» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2015 року ПАТ «Енергобанк» залучено до справи як співвідповідача в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення 400 грн комісії банку та 6 000 грн моральної шкоди залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ 136 548 грн 25 коп., оплачених згідно протоколів проведення ДП «Інформаційний центр» електронних торгів від 14 квітня 2015 року № 72646.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ДП «Інформаційний центр» про стягнення коштів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ДП «Інформаційний центр» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 7 186 грн 75 коп., сплачені в якості попередньої оплати товару.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Ленінський ВДВС Миколаївського МУЮ просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суди під час розгляду справи встановили, що 03 червня 2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження № 38179303 щодо виконання виконавчого листа № 2/1416/2012, виданого 20 березня 2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2008 року № 6, що складається з заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 87 484,96 доларів США та пені в сумі 98 039 грн 35 коп.

15 липня 2013 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ було проведено опис та арешт належного ОСОБА_5 майна, в тому числі автомобіля Renalt Magnum 430, 1999 року випуску, білого кольору, номер двигуна НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп BSS Metaco SD 338, 2000 року випуску, фіолетового кольору, номер шасі НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, які були передані ОСОБА_5 на зберігання.

23 травня 2014 року постановою державного виконавця було змінено зберігача арештованого майна на ОСОБА_4

02 грудня 2014 року державний виконавець направив Управлінню державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області документи для реалізації вказаного арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Двічі електронні торги не відбулися, внаслідок чого майно уцінювалося.

Втретє торги відбувалися 14 квітня 2015 року.

Відповідно до протоколів № № 72646 та 72647 проведення електронних торгів, ОСОБА_3 придбав за 88 350 грн вищевказаний автомобіль Renalt Magnum 430 та за 55 385 грн - причіп BSS Metaco SD 338.

Сума оплати на користь Ленінського ВДВС складала: 83 932 грн 50 коп. - за автомобіль та 52 615 грн 75 коп. - за причеп, що разом становить 136 548 грн 25 коп.

Згідно з квитанціями зазначені кошти були сплачені позивачем 15 квітня 2015 року.

08 травня 2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ зберігачу майна ОСОБА_4 направлено вимогу про явку до відділу разом з арештованим майном.

Зазначеного не відбулося, внаслідок чого державний виконавець разом з переможцем торгів виходив за місцем зберігання майна.

Згідно з актом від 20 травня 2015 року арештованого майна знайдено не було, а тому державний виконавець повторно направив зберігачу майна вимогу про необхідність надання транспортних засобів, своєю постановою оголосив розшук майна та 05 серпня 2015 року направив до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності по факту вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

30 червня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до начальника Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ з проханням повернути йому кошти, сплачені за придбання транспортних засобів разом із гарантійним внеском у сумі 143 735 грн.

07 липня 2015 року начальник Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ листом йому відмовив у цьому, посилаючись на відсутність у законодавстві норми про повернення грошових коштів переможцю електронних торгів.

23 жовтня 2015 року позивач направив відповідачам заяву про відмову від договору купівлі-продажу у зв'язку з відмовою продавця передати товар.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився апеляційний суд, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для визнання недійсними електронних торгів, які відбулися 14 квітня 2015 року з реалізації транспортного засобу Renalt Magnum 430 та причепу DSS Metaco SD 338, оскільки на час передання вказаного рухомого майна на реалізацію діяла редакція п. 4 розділу II «Передача майна на реалізацію» Тимчасового порядку, яка передбачала, що державний виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому державним виконавцем у відповідності до чинних на час виникнення спірних правовідносин норм закону правомірно було передано майно на зберігання боржнику.

Також судами зроблено правильний висновок про те, що нова редакція п. 2 розділу ІІ Тимчасового порядку, яка набрала чинності із 03 березня 2015 року, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18 лютого 2015 року, не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки передача майна на реалізацію відбулася раніше, ніж вона набрала чинності.

Згідно з ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 Розділу VIII Тимчасового порядку переможець електронних торгів зобов'язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 665 ЦК України).

Така відмова від договору здійснюється односторонньо, за бажанням покупця, і за правовими наслідками прирівнюється до розірвання договору (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Зобов'язання продавця та покупця за договором купівлі-продажу у цьому разі припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення на його користь суми попередньої оплати майна та гарантійного внеску, що є частиною оплати придбаного майна, апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалюючи нове рішення в цій частині, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що продавець - Ленінський ВДВС Миколаївського МУЮ та організатор торгів - ДП «Інформаційний центр» повинні повернути ОСОБА_3 суми попередньої оплати майна та гарантійного внеску, що є частиною оплати придбаного майна, оскільки позивач відмовився від договору купівлі-продажу через те, що продавцем - Ленінським ВДВС Миколаївського МУЮ порушено строк передання йому попередньо оплачених товарів, що узгоджується з нормами ст. ст. 651, 653, 665 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Ленінського відділу виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2015 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Л.М. Мазур

О.В.Попович