У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до відділу Держгеокадастру у Згурівському районі Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, відділу Держгеокадастру у Згурівському районі Київської області, Згурівської районної державної адміністрації у Київської області, реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договору оренди землі від 29 грудня 2012 року, укладеного між ним та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області він використовує земельну ділянку, щорозташована на території Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області. Договір оренди землі оформлений відповідно до чинного на момент його укладення законодавства та зареєстрований у відділіДержкомзему у Згурівському районіКиївської області 29 грудня 2012 року. Протягом трьох роківвін використовує земельну ділянку за призначенням для ведення фермерського господарства.

27 серпня 2013 року Головне управління Держземагентства у Київській області надало ОСОБА_4 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення в межах Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. Внаслідок неналежної підготовки проекту із землеустрою, земельна ділянка, яка перебуває в його користуванні на підставі чинного договору оренди землі від 29 грудня 2012 року, була розділена на дві частини та увійшла до складу земельних ділянок, що були передані в оренду ОСОБА_4, при цьому в Державний земельний кадастр внесені відомості про дві новостворені земельні ділянки, хоча чинне законодавство забороняє державну реєстрацію земельної ділянки, у межах якої знаходиться інша зареєстрована земельна ділянка або її частина.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року встановлено, що договір оренди землі, укладений 29 грудня 2012 року між ним та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, є дійсним і чинним, він використовує земельну ділянку на законних підставах, при цьому накази Головного управління Держземагентства у Київській області, якими ОСОБА_4 надані дозволи на розробку технічної документації із землеустрою, визнані протиправними, а також скасована державна реєстрація земельних ділянок, переданих йому в оренду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 6 березня 2014 року між ОСОБА_4 та Головним управлінням Держземагентства у Київській області в особі відділу Держземагентства у Згурівському районі Київської області, а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що договір оренди землі, укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, не містить всіх істотних умов, а саме:кадастрового номеру земельної ділянки, умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того, договір не містить обов'язкових невід'ємних частин: плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акта визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); проекту відведення земельної ділянки у випадках, передбачених Законом. Договір оренди містить лише акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 на підставі вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 29 грудня 2012 року.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та Згурівською районною державною адміністрацією у Київській області.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_1 та кадастровим номером НОМЕР_2 укладені 6 березня 2014 року між ОСОБА_4 та Згурівською районною державною адміністрацією у Київській області. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що договір оренди землі, укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, не зареєстрований у встановленому діючим на той час законодавством порядку, тому наявні підстави для визнання цього договору недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що договір оренди землі, укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, зареєстрований у відділі Держкомзему у Згурівському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 29 грудня 2012 року. Разом з тим Головне управління Держгеокадастру у Київській області дані про державну реєстрацію договору оренди землі від 29 грудня 2012 року до Державного земельного кадастру не перенесло, внаслідок чого у 2013 році надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою та його затвердження щодо передачі в оренду для ведення фермерського господарства земельних ділянок, до складу яких увійшла земельна ділянка, якою на законних підставах користувався позивач. Крім того, договір оренди землі від 29 грудня 2012 року недійсним не визнавався і сторонами не розривався, ОСОБА_3 вчиняє дії на реалізацію правочину, а формальне порушення закону не є підставою для визнання недійсним оспорюваного правочину.

При цьому договори оренди, укладені з ОСОБА_6, порушують права ОСОБА_3, як орендаря земельної ділянки, яка незаконно увійшла до складу земельних ділянок, якими користується відповідач.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним положенням закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 29грудня 2012 року між ОСОБА_3та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області укладено договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства площею 47,2900 га, що розташована в адміністративно-територіальних межах Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області.

Наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 27 серпня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» відповідачу ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства в межах Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області, а наказами від 1 жовтня 2013 року «Про затвердження документації землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 на території Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області та надано ОСОБА_4 в оренду земельні ділянки загальною площею 24,9999 га та 46,1570 га, що розташовані на території Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області строком на 14 років.

На підставі наказів Головного управління Державного земельного агентства у Київській області від 1 жовтня 2013 року «Про затвердження документації землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» державним реєстратором реєстраційної служби Згурівського районного управління юстиції зареєстровано право ОСОБА_4на оренду земельних ділянок.

Начальником відділу Державного земельного агентства у Згурівському районі Київської області від імені Головного управління Державного земельного агентства у Київській області укладено 6 березня 2014 року з ОСОБА_4 договори оренди землі та складено відповідні акти прийому-передачі земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на час укладення спірного договору з ОСОБА_3, державна реєстрація прав була обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягала внесенню до Державного реєстру прав.

Судом установлено, що договір оренди землі, укладений між ОСОБА_7 та Згурівською районною державною адміністрацією Київської області, зареєстрований у відділі Держземагентства у Згурівському районі Київської області 29 грудня 2012 року за № 03180.

Згідно з витягом з електронного реєстру договорів оренди на земельні ділянки інформація про реєстрацію зазначеного договору оренди землі у відділі Держземагентства у Згурівському районі Київської області відсутня.

Відповідно до листів відділу Держземагентства у Згурівському районі Київської області від 4 серпня 2014 року та від 13 листопада 2014 року станом на 1 серпня 2014 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 47,2900 га в адміністративно-територіальних межах Правожовтневської сільської ради Згурівського району Київської області у Національній кадастровій системі відсутні, поземельна книга на вказану земельну ділянку не відкривалась.

Проте апеляційний суд у порушення положень ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України на зазначені обставини справи уваги не звернув, не надав їм належної правової оцінки та не перевірив, чи було зареєстровано ОСОБА_3 право оренди спірної земельної ділянки, взявши за доказ обґрунтування його позовних вимог лише договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, який не містить дати його укладення, при цьому будь-які інші докази фактичного користування земельною ділянкою у матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до довідки від 6 жовтня 2014 року № 1286, виданої Правожовтневською сільською радою Згурівського району Київської області, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_1 з 6 березня 2014 року перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_4 та за користування ними останнім сплачується відповідна плата.

За положеннями чч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Проте апеляційний суд, визнаючи недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені 6 березня 2014 року між ОСОБА_4 та Згурівською районною державною адміністрацією у Київській області, у порушення вимог ст. ст. 215, 316 ЦПК України взагалі не вказав на норми матеріального права, яким договори не відповідають. При цьому правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»).

Таким чином, апеляційний суд упорушення ст.ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК Україниназазначені положення закону уваги не звернув,не встановив належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог,які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, доводів сторін не перевірив, не надав їм належної правової оцінки та дійшов передчасного висновку про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині не можевважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик