Справа № 390/728/17
Провадження № 2/390/415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Терещенко Д.В.,

при секретарі - Головацькій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Федорівської сільської ради Кіровоградського району та області про визнання права власності в порядку спадкування,

,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з»явилася, в письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі (а.с.30).

Представник відповідача Федорівської сільської ради Кіровоградського району та області в судове засідання не з"явився. В письмовій заяві, наданій до суду, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову (а.с.27).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що колгоспному двору, головою якого був батько позивача ОСОБА_3, на підставі свідоцтва на право власності на будівлю, виданого 26 червня 1989 року, належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, зареєстрованого в Кіровоградському обласному об"єднаному бюро технічної інвентарізації 26.06.1989 року в реєстрову книгу № 1 запис № 66. (а.с.10, 11).

Згідно рішення Федорівської сільської ради № 16 від 30 липня 1998 року АДРЕСА_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 ( а.с. 10, 11, 18-23).

Позивач, яка відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом (свідоцтво про народження та про укладення шлюбу а.с.31, 32 ), прийняла спадщину за законом шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого ОСОБА_4, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь дочки спадкодавця - позивача по справі ОСОБА_1, що підтверджується інформацією приватного нотаріуса Кіровоградського районного нотаріального округу Флоренко С.К. від 01.03.2017 року № 45/02-31 (а.с.9).

01.03.2017 року позивач звернулася до нотаріуса з метою оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний будинок. Однак, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.9), в якій зазначено, що у зв»язку з введенням в дію ЗУ «Про власність» з 15 квітня 1991 року поняття колгоспного двору скасовано, а тому свідоцтво про право власності видане колгоспному двору необхідно було змінити, але воно не мінялося, що підтверджується архівною довідкою, виданою ОКП «КООБТІ» від 06.02.2017 року № 32483 (а.с.11). Отже, в оформленні спадщини відмовлено, через те, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок, у зв'язку з припиненням існування колгоспного двору, не оформлений відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, реалізувати своє право на спадщину позивач може тільки у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право влансоті вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв'язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3, належить спадковий будинок, розташований по АДРЕСА_1, не відповідає чинному законодавству.

Згідно архівної довідки ОКП "КООБТІ" № 32483 від 06.02.2017 року право власності на будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до ст.120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Згідно запису погосподарської книги на 1991-1996 роки особовий рахунок НОМЕР_3 (а.с.13) членами господарства були ОСОБА_3 - голова колгоспного двору та ОСОБА_4 - його дружина ( а.с. 8).

Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що колишні члени колгоспного двору, а саме: ОСОБА_6, не скористалася своїм правом на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору, після смерті ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок має успадкувати позивач, як спадкоємець першої черги за законом, що прийняла спадщину належним чином.

Згідно технічного паспорту на будинок, вартість спадкового житлового будинку становить 122 590 грн. (а.с.18-23).

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 386, 392, 1216-1218, 1261 ЦК України та, керуючись ст. ст. 3-4, 174, 208, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Федорівської сільської ради Кіровоградського району та області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок (загальною площею - 56,60 кв.м, житлова - 23,90 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: