АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шаховніна М.О.
№22-ц/796/4929/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №758/5356/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У мотивування вимог посилався на те, що 12 січня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис та зареєстрував його в реєстрі нотаріальних дій під номером 549 на Договорі застави транспортного засобу №21354654 від 24 квітня 2013 року, згідно якого звернено стягнення на предмет застави - автомобіль MG 550, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві приватної власності.

ПАТ «Перший український міжнародний банк» не направлялась, а ним не отримувалась ні вимога, ні повідомлення про порушення умов договору кредиту, а отже, він не був обізнаний про вимогу щодо повернення всієї суми кредиту та не міг заперечити проти розрахованої суми заборгованості.

Приватному нотаріусу Чуловському В.А. не були надані належні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог банку, порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про заставу» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Крім того, він не отримував повідомлення у визначеному ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» порядку і вважає, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідного запису немає.

З урахуванням наведеного просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під номером 549, вчинений 12 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським ВолодимиромАнатолійовичем на Договорі застави транспортного засобу №21354654 від 24 квітня 2013 року.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 12 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований за реєстровим №549, про звернення стягнення на автомобіль, типу легковий; MG 550, рік випуску 2012, колір сірий, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ «Перший український міжнародний банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Зазначає, що суд встановив, що розмір заборгованості, яка вказана у вимозі у сумі 4 926,55 грн, відрізняється від розміру заборгованості 50 949,47 грн, зазначеної у виконаному написі нотаріуса, однак у вимозі №596 від 09.09.2015 року та виконавчому написі за №549 від 20.01.2016 року суми не відрізняються, оскільки сума в розмірі 4 926,55 грн є простроченою (а не повним розрахунком заборгованості), а сума, яка на 1000 грн відрізняється у виконавчому написі, вказана з урахуванням послуг нотаріуса.

Вказує, що безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевірено наступним чином: боржник був обізнаний про кінцевий строк виконання зобов'язань за кредитним договором, до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань з дати настання строку виконання зобов'язань та до звернення стягнення позивачем не було ліквідовано допущені порушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» укладено Кредитний договір №21350619. (а.с. 51-58)

Відповідно до умов Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 113 650,14 грн із процентною ставкою для строкової заборгованості у розмірі 19,99% річних на придбання автомобіля з терміном остаточного повернення кредиту 24.04.2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 24 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» укладено Договір застави транспортного засобу №21354654, предметом якого є автомобіль типу легковий, MG 550, рік випуску 2012, колір сірий, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 61-67)

Позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання зі сплати кредиту та відсотків, а тому станом на 07.09.2015 року в нього виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 4 926,22 грн.

14 вересня 2015 року позивачу направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом у загальному розмірі 49 949,47 грн. Дана вимога отримана ОСОБА_2 21.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 70-73)

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов Кредитного договору 12 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №549, яким звернуто стягнення на автомобіль типу легковий; MG 550, рік випуску 2012, колір сірий, номер НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 49)

Згідно виконавчого напису нотаріусом запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 01.09.2015 року по 07.09.2015 року, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1 411,79 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 3 514,76 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі 44 312,03 грн, строкова заборгованість за процентами в розмірі 710,89 грн та сума плати стягувача за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000 грн, що разом становить суму загальної заборгованості у розмірі 50 9149,47 грн.

29 березня 2016 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Огер О.А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №549, виданого 12.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. (а.с. 106)

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частиною 1 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 6, 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

У п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Умовами п. 6.2 Договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя: на підставі виконавчого напису нотаріуса, за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України. (а.с. 65)

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно із пп. 1.1, 1.2 п. 1, пп. 3.1, 3.5 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з документів, наданих приватним нотаріусом Чуловським А.В. на запит суду першої інстанції, ПАТ «Перший український міжнародний банк» для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані такі документи: копія Кредитного договору №21350619 від 24.04.2013 року, Договір застави транспортного засобу №21354654 від 24.04.2013 року, вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом з доказами її відправлення та отримання позичальником, заява про вчинення виконавчого напису, довідка про розмір заборгованості. (а.с. 50-76)

Як вірно зазначено судом першої інстанції ПАТ «Перший український міжнародний банк» не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, а надана банком довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості позичальника, є саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Отже, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_2 перед банком є безспірним.

У суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що банк не надає первинних документів на підтвердження правильності наданої нотаріусу довідки про розмір заборгованості, що позбавляє позивача можливості довести суду безпідставність визначення саме такого розміру заборгованості.

Колегія суддів задовольнила заявлене клопотання про витребування документів про рух коштів по рахунку позивача, об'явила у справі перерву, зобов'язала представника апелянта надати документи, на підставі яких був визначений саме такий розмір заборгованості, як зазначено у довідці, наданій нотаріусу, що дало б можливість суду апеляційної інстанції перевірити доводи ОСОБА_2 про безпідставність нарахування заборгованості по тілу кредиту та пені в розмірі 4 926,55 грн.

У судовому засіданні 07.06.2017 року представник апелянта пояснив, що такі документи суду не можуть бути надані.

Наведе свідчить про те, що представник апелянта не надав як нотаріусу, так і суду допустимі та переконливі докази, які б свідчили про безспірність нарахованої суми заборгованості. Сама по собі довідка про розмір заборгованості, складена ПАТ«Перший український міжнародний банк», не є тим документом, який свідчить про безспірність такої заборгованості.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Отже, виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги про виконання забезпечувального зобов'язання, а і з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази реєстрації ПАТ «ПУМБ» у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовуються.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва