Справа № 346/2279/17
Провадження № 2/346/1291/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р. м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Вербіщук О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Матеївецької сільської ради Обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2, про що їй було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 13 серпня 1988 року відповідно до рішення виконкому Коломийської районної Ради від 08 червня 1988 року № 121.

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали:ОСОБА_3, ОСОБА_2 - мати, ОСОБА_4 - дружина. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, помер. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, про що 25 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 20. Померла залишила заповіт, який 20 квітня 2016 року посвідчений секретарем Дебеславцівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 21, яким все своє майно, майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на момент складання заповіту, а також, майнові права та обов'язки, які належатимуть їй в майбутньому заповіла позивачу ОСОБА_1. Крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має.

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4, позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийнятгя спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлювальний документ на будинковолодіння. Однак, надати свідоцтво про право власності на житловий будинок вказує, що не взмозі в зв'язку з його відсутністю.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

В судове засідання позивач не з'явилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав в суд заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згідний.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 120 ЦК України, 1963 р. майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

А у статті 123 ЦК України, 1963 р. передбачено, що частки в майні колгоспного двору рівні.

Відповідно до п. 6 п. «а» Постанови Пленуму Верховного Суду № 20 «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_2 (а.с. 14).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали:ОСОБА_3, ОСОБА_2 - мати, ОСОБА_4 - дружина.

Наведене підтверджується довідкою Дебеславцівської сільської ради від 26 грудня 2016 року № 1139.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, про що 25 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 20.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту (а.с. 9).

Однак приватним нотаріусом Григорцем В.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що у спадкоємиці відсутній правовстановлюючий документ.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майно є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 346, 347, 392, 1216, 1222, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 174 ч.4, 197 ч.2, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.