Справа № 2/593/119/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"26" травня 2017 р. м.Бережани

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім»ї,-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 і просило стягнути з відповідача 58861, 14 гривень виплачених надміру, у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім»ям. В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що відповідачу, як уповноваженому представнику сім»ї було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям ( далі ДСД) на періоди:

1)З 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року в сумі 11 069, 54 грн.;

2)З 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року в сумі 9 868,68 грн.;

3)З 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в сумі 11 817,36 грн.;

4)З 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 12 945,12 грн.;

5)З 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року в сумі 13 161,12 грн.

Отриманню відповідачем ДСД у вказані періоди передувало подання ним відповідної заяви та декларації в якій зокрема відповідач зазначив, що член його сім»ї має у власності або у користуванні лише 0,15 га площі земельної ділянки. Однак, в результаті проведеної перевірки наданих заявником відомостей встановлено, що він володіє земельною ділянкою 0,25 га ПГ, 0,25 га житловий фонд та 0,08 га сінокіс на території Посухівської сільської ради Бережанського району. У зв»язку із такими обставинами, відповідно до норм ст. 7 Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» від 01 червня 2000 року №-1768-ІІІ, сторона позивача вважає, що відповідач не мав права на отримання ДСД у вказані періоди у вказаному розмірі, оскільки ним було подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення його права на ДСД та на визначення її розміру. Оскільки належна до повернення сума відповідачем не сплачена, позивач змушений звернутися із такою вимогою до суду.

Представник позивача у судове засідання не з»явився, був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, подав заяву про розгляд справ за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Суд вважає за доцільне зазначити, що у попередньому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просило позов задовольнити, уточнила, що просить суд стягнути в користь держави в особі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області з відповідача ОСОБА_2 58 861, 14 грн. надміру виплачених йому за періоди з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року в сумі 11 069,54 грн.; з 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року в сумі 9 868,68 грн.; з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в сумі 11 817,36 грн.; з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 12 945,12 грн.; з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року в сумі 13 161,12 грн., коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім»ям; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що підставою для призначення та виплати відповідачу зазначеного виду соціальної допомоги були подані ним у вищевказані періоди заяви та Декларації про доходи, у яких він, в розділі 5 зазначив відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) його та членів його сім»ї. У всіх без винятку деклараціях відповідач зазначив, що в нього є земельна ділянка площею 0,15 га з призначенням для городництва. Натомість, такі відомості не відповідали дійсності, оскільки у відповідача весь цей період у власності також перебували земельні ділянки, - дві по 0,25 га та одна 0,08 га, що в сукупності складає 0,58 га, а з врахуванням тієї, що вказана ним у Деклараціях, загальний розмір земельних ділянок, які перебувають у власності чи користуванні відповідача у вказані періоди становив 0,73 га. Відповідно до положень чинного у зазначені періоди законодавства, особа, яка володіє або користується земельною ділянкою розміром понад 0,6 га, не має права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. Саме така, уточнена представником позивача обставина була навмисне прихована відповідачем й позбавляла його права на отримання у вищевказані періоди згаданого виду соціальної допомоги, а тому з нього слід стягнути вказані у позові надміру виплачені кошти згаданого виду соціальної допомоги.

У судове засідання відповідач та його представник не з»явилися, були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, представником відповідача подано суду заяву у якій він просить справу розглядати без їх участі, щодо задоволення позову заперечує і просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі за його безпідставністю. Одночасно суд вважає за доцільне зазначити, що у попередньому судовому засідання представник відповідача адвокат ОСОБА_4 позову не визнав, щодо його задоволення заперечив з тих підстав, що у власності чи користуванні відповідача, окрім вказаної ним у деклараціях земельної ділянки фактичним розміром 0,1365 га, інших земельних ділянок не було.

Суд, взявши до уваги заяви представників сторін по справі, а також враховуючи їх позицію повідомлену під час попереднього судового засідання, дослідивши у судовому засіданні докази подані, як в обґрунтування позову так і обґрунтування заперечень проти позову й оцінивши їх в сукупності, вважає, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768-ІІІ) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до положень ст.1 Закону № 1768-ІІІ, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Нормами статті 4 Закону № 1768-ІІІ визначено, що особою, яка звертається за допомогою, надається декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім»ї. Також, для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. …У заяві також дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону….Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів… Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи…Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Судом встановлено, що на підставі заяв відповідача ОСОБА_2 із проханням призначити ДСД та поданих ним документів, - довідок про склад сім»ї й декларацій за 6-ть місяців, які передували поданню таких заяв, заявнику (відповідачу) було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї згідно рішень начальника ОСОБА_1 на період з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року; з 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року; з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року; з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року та з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року. Таку допомогу відповідач отримав і її розмір за вказаний період склав 58 861,14 гривень.

У деклараціях, які відповідач подав за періоди, що передували його заявам про призначення ДСД у вищевказані періоди, на підставі та з врахуванням яких відповідачу було призначено ДСД у вказані періоди, у розділі V «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім»ї, що проживають окремо ( дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), відповідач вказав, що він є власником (користувачем) земельної ділянки із цільовим призначенням для городництва, площею 0.15 га.

Також, у судовому засіданні встановлено, що згідно наданих стороною позивача і досліджених судом документів, а саме рішень про призначення сім»ї відповідача ДСД та розрахунків такої допомоги, у періоди в які сім»ї відповідача було призначено таку допомогу, а саме : з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року; з 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року; з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року; з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року; з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року, - у сім»ї відповідача була дитина інвалід та двоє неповнолітніх дітей.

Відповідно до абз. 4 ч.1 ст. 7 Закону №1768-111, державна соціальна допомога не призначається у випадках коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім»ї (крім сімей, що складаються лише з дітей та осбі, які досягли 65 річного віку, або є інвалідами, та сімей, в яких є діти-інваліди) є земельна ділянка площею понад 0,60 га, крім випадків, коли така земельна ділянка з незалежних від сім»ї причин не приносить дохід.

Положеннями частини 2 статті 7 Закону№1768-111 передбачено, що за наявності обставин, передбачених у ч.І цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім'ї є інвалід; … Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».(Далі Порядок)

Згідно з абзацом 2 п.25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Пунктом 28 Порядку також передбачено, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

З аналізу вище наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111, можливе за наявності таких обов'язкових умов:

-малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування;

-відсутні обставини, передбачені ч.2 ст.7 цього Закону та дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі за наявності обставин та умов, передбачених частинами 1 та 2 ст.7 Закону №1768-111;

-наявність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

За таких обставин, слід дійти висновку, що в розумінні ч.І ст.7 Закону №1768-111 припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сімї та/або її повернення (стягнення), у випадку виявлення обставин, передбачених ч.1 ст. 7 Закону №1768-111, можливі тоді, коли дійсно встановлено, що такі мають місце, а також коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім'ї є інвалід або виховуються троє або більше дітей віком до 18 років …, або наявні обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті; … а також встановлення факту зловживання такої особи щодо приховування та подання нею недостовірних даних, пов'язаних із її доходами та майновим станом при призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та після неповернення таких коштів добровільно у визначений органом праці та соціального захисту строк.

Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та зібраної інформації про сім'ю, її власність, доходи, майно, прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

Повідомлення про припинення виплати відповідачу, як і відомостей про повідомлення відповідача про його обовязок повернути такі кошти на рахунки позивача із визначення певного строку, в дотримання п.28 Порядку, сторона позивача суду не надала й про їх існування суд не повідомила.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими.

Аналізуючи подану позивачем в обґрунтування заявлених вимог довідку №-54 від 16 лютого 2017 року видану Посухівською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, суд зазначає, що вона не є належним доказом у даному спорі. Так, із змісту вказаного документа вбачається, що «згідно земельної кадастрової документації за двором по вул. Бережанській, 19 с. Посухів Бережанського району Тернопільської області рахується 0,58 га землі Згідно акту купівлі-продажу став власником даного будинковолодіння від 16 березня 2011 року». Натомість як жодних належних й допустимих доказів, як то цивільно-правових угод про придбання у власність чи володіння, чи в користування, або ж відповідних правовстановлювальних документів про те, що відповідач ОСОБА_2 має у власності чи володінні (користуванні) ще й земельну ділянку площею 0,58 га, окрім зазначеної ним у деклараціях земельної ділянки площею 0,15 га, сторона позивача суду не надала.

Натомість,сторона відповідача подала суду інформацію Посухівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області за вих. №-11 від 24 квітня 2017 року, згідно якої зазначено, що ОСОБА_2 є власником будинковолодіння, що по вул. Бережанській, 19 в с. Посухів Бережанського району Тернопільської області. У цьому будинку ніхто не проживає і не зареєстрований, присадибною ділянкою біля будинку чи іншими земельним ділянками ОСОБА_2 не користується, за вказаним двором рахується, згідно земельно-кадастрової документації 0,58 га землі, однак документів, які б посвідчували користування, оренду чи власність земельними ділянками ОСОБА_2 немає.

Також, із наданого стороною відповідача договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 березня 2011 року, вбачається, що відповідач придбав житловий будинок з надвірними будівлями №-19 по вулиці Бережанській в с. Посухів Бережанського району Тернопільської області, який знаходиться на земельній ділянці, яка « не приватизована».

Отже жодних належних і допустимих доказів того, що відповідач у вищезгадані періоди отримання ДСД, окрім зазначеної ним у деклараціях земельної ділянки, площею 0,15 га, мав у власності, володінні (користуванні) ще й земельну ділянку площею 0,58 га, сторона позивача суду не надала, а тому факт перебування в період призначення та виплати відповідачу державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім»ї ( з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2015 року) у його (відповідача) власності чи користуванні земельної ділянки в розмірі більшому, ніж 0,6 га, суд вважає не доведеним у судовому засіданні стороною позивача.

Таким чином судом встановлено, що при поданні декларацій, які слугували підставою для призначення відповідачу ДСД за періоди, що передував зверненню, останнім не вчинено навмисних дій по приховуванню факту перебування у його власності, володінні (користуванні) земельної ділянки площею понад 0,6 га, а також по навмисному поданню позивачу з цього приводу недостовірних відомостей, а відтак, передбачених п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» підстав для припинення відповідачу виплати згаданого виду допомоги у позивача не було, внаслідок чого й вимога про повернення таких коштів відповідачем є необґрунтованою

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що позов про стягнення таких коштів, всупереч п.28 згаданого Порядку (Постанови №-250) предявлений позивачем без встановлення відповідачу строку для добровільного повернення таких коштів.

Відтак, суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави для стягнення з відповідача надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не узгоджуються із вимогами п.28 Постанови №250, в той же час, обґрунтувань щодо зловживань відповідачем позивачем не наведено, доказів щодо подання відповідачем ОСОБА_2 документів із завідомо неправдивими відомостями або приховування відомостей щодо його (членів його сім»ї) майнового стану та доходів, сторона позивача суду не надала.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявність умислу на подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей та факт усвідомлення відповідачем протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків, як обов'язкову умову для припинення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, сторона позивача у судовому засіданні не довела.

Отже, сторона позивача у судовому засіданні не довела й наявності причин для припинення виплати та повернення виплаченої відповідачу згаданого виду соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111.

За таких обставин, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог УСЗ щодо стягнення з ОСОБА_2 надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім'ї в сумі 58 861, 14грн.

З огляду на вищевикладене, на підставі Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям", Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, керуючись ст.ст.10, 11, 60,88, 212-216, 218 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про стягнення в користь держави в особі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області з відповідача ОСОБА_2 58 861 (п»ятидесяти восьми тисяч вісімсот шістдесят однієї) гривні 14 коп. надміру виплачених йому за періоди з 01 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року в сумі 11 069,54 грн.; з 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року в сумі 9 868,68 грн.; з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року в сумі 11 817,36 грн.; з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року в сумі 12 945,12 грн.; з 01 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року в сумі 13 161,12 грн., коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, за їх необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після прийняття рішення суду. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5