Провадження №2/554/750/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товарна біржа «Українська біржа нерухомості» (Полтавська філія), колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товарна біржа «Українська біржа нерухомості» (Полтавська філія), колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», та змінивши і уточнивши його, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 13/25 частини житлового будинку № 14-а з частиною господарських споруд та будівлями по пров. Михайличенка у м. Полтаві від 19 лютого 1998 року та визнати за ним право власності на цю частину будинку.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на ті обставини, що 19 лютого 1998 року між ОСОБА_2 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який був зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» відповідно до протоколу біржових торгів № 385 від 18 лютого 1998 року та 23 лютого 1998 року Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було здійснено його реєстрацію в книзі № 66 за № 13618.

При цьому у договорі було вказано, що на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

Умови договору купівлі-продажу будинку були повістю виконані його сторонами, однак договір так і не був посвідчений нотаріально.

На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися належною йому частиною житлового будинку, проте, при усному зверненні до приватного нотаріуса ОСОБА_4 стосовно посвідчення договору купівлі-продажу даного будинку було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2016 року № 314/02-31, оскільки договір укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення не є документом, що підтверджує право власності позивача.

Ураховуючи, що позивач фактично є власником 13/25 частини житлового будинку, однак, він не має можливості законно розпоряджатися ним, оскільки договір купівлі-продажу цієї частини будинку всупереч вимогам закону не був нотаріально посвідчений, а продавець на даний час ухиляється від нотаріального оформлення договору, просив визнати цей договір дійсним, визнати за ним право власності на придбану ним частину будинку та задовольнити позов.

У ході розгляду справи 22 травня 2017 року представник позивача уточнив позовні вимоги, вказавши, що 04 липня 2009 року ОСОБА_3 помер, тому просив виключити його зі складу відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні з урахуванням уточнення до позовної заяви позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена за адресою, вказаною у позовній заяві, оскільки відомості щодо місця її реєстрації не відомі. Крім того, на попереднє судове засідання повідомлялася через оголошення у пресі.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчать надані суду поштові повідомлення. Разом із тим, до суду надійшло повідомлення про те, що Полтавська філія товарна біржа «Українська біржа нерухомості» визнана банкрутом та ліквідована, а товарна біржа «Полтавська регіональна біржа нерухомості», що знаходиться за цією ж адресою (м. Полтава, вул. Міщенка, 2а) є зовсім іншою юридичною особою і не має відношення до ПФ ТБ «Українська біржа нерухомості».

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 19 лютого 1998 року між ОСОБА_2 (продавцем) від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_1 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу належної відповідачці 13/25 частини житлового будинку № 14-а з частиною господарських споруд та будівлями, що знаходиться по провулку Михайличенка у м. Полтаві, який зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості».

23 лютого 1998 року Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було здійснено реєстрацію даного договору в книзі № 66 за № 13618.

Однак, договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально.

У грудні 2016 року ОСОБА_5, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_1, звернулася до приватного нотаріуса щодо необхідності продажу 13/25 частини житлового будинку та посвідчення відповідного договору його купівлі-продажу.

Проте, 12 грудня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 винесено постанову № 314/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку, який би підтверджував право власності заявника на цей будинок.

Відповідно до вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Аналогічні положення містить чинний на теперішній час ЦК України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачці було запропоновано посвідчити спірний договір купівлі-продажу нотаріально, однак вона дійсно ухиляється (відмовляється) від його нотаріального посвідчення, а також того, що така можливість позивачем втрачена та у звязку з чим.

Направлені представником позивача заяви до ОСОБА_2 про необхідність зявитися за адресою м. Полтава, пров. Михайличенка, 14-а з метою переукладення договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення не можуть бути доказом того, що вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору, оскільки доказів отримання нею даних заяв та адвокатського запиту немає, а отже відсутній факт того, що ОСОБА_2 насправді ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

За таких обставин є всі підстави вважати, що насправді відповідач не ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а сторони по справі намагаються за допомогою судового рішення уникнути нотаріального посвідчення договору та, відповідно, сплати податків та обов'язкових платежів до бюджету.

При цьому з матеріалів справи не вбачається, що між сторонами наявний спір і права позивача порушені відповідачем, тому договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.47 ЦК УРСР, отже відсутні і правові підстави для визнання за позивачем права власності на це майно, позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 224, 227 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 10, 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218, ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: товарна біржа «Українська біржа нерухомості» (Полтавська філія), колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна