солом`янський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, заінтересована особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника громадянина ОСОБА_1 за кордон, мотивуючи свої вимоги тим, що у районного відділу ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Голосіївським районним судом м. Києва за наслідками розгляду справи №752/21817/14-ц про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3 791 783,26 грн.

Державний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон даного боржника, мотивуючи тим, що рішення суду в добровільному порядку не виконується, а всі, можливі за діючим законодавством заходи щодо встановлення майна боржника, не знайшли свого позитивного вирішення.

Крім того, з метою отримання інформації щодо доходів боржника 30.11.2016 останньому було вручено вимогу державного виконавця про надання йому декларації про його доходи та майно, а також письмові пояснення з приводу ухилення від добровільного виконання рішення суду.

Однак дані вимоги державного виконавця були залишені боржником без уваги, відтак державний виконавець був змушений ініціювати це подання.

В судове засідання з його розгляду державний виконавець будучи належним чином повідомленим, не з'явився, хоча про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

На адресу суду також надійшли письмові заперечення від представника боржника, в яких він категорично заперечував проти задоволення подання, зауважив, що той факт, що ОСОБА_1 перетинає державний кордон України не є самостійною і достатньою підставою для задоволення подання у обмеженні його права виїзду за кордон. Що основним в даному випадку має бути доведення державним виконавцем, по-перше, факту отримання самої постанови про відкриття виконавчого провадження, підтвердження того, що державний виконавець дійсно його викликав, а він не з'являвся, і що таке ймовірно невиконання не пов'язано із неможливістю сплати заборгованості за об'єктивними критеріями, а є наслідком саме умисного ухилення від виконання своїх зобов'язань боржником.

Щодо самого статусу «боржника», то представник в своїх запереченнях зазначив, що саме рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, та в подальшому на підставі якого відкрито виконавче провадження, на даний час оскаржується в апеляційній інстанції.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно частині 1 статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судовим розглядом встановлено, що постановою державного виконавця від 15.02.2016 відкрито відповідне виконавче провадження ВП №50144037 (а.с.4) з примусового виконання рішення суду у справі №752/21817/14-ц на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 09.12.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3 791 783,26 грн., що складають суму боргу 3 746 820,90 грн. та 3 % річних за період часу з 02.10.2014 по 26.02.2015 в сумі 44 962,36 грн. (а.с.3)

До матеріалів подання долучений державним виконавцем акт від 23.11.2016 про ознайомлення боржника з матеріалами виконавчого провадження та проставлення відповідної відмітки про це (а.с.5)

Крім того, до матеріалів подання державним виконавцем додано складену ним вимогу на ім?я боржника датовану 23.11.2016 щодо зобов?язання останнього подати державному виконавцю його декларацію про доходи та майно, включаючи майно яке перебуває у спільній власності з іншими особами, включаючи майно яке перебуває в заставі/іпотеці, рахунки в банківських чи інших фінансових установах, а також письмових пояснень щодо підстав невиконання рішення суду (а.с.6). Дана вимога була отримана особисто боржником 30.11.2016 про що зроблено відповідну відмітку (а.с.7)

Також до матеріалів подання долучено державним виконавцем складений ним 12.12.2016 акт щодо невиконання боржником в добровільному порядку вимоги державного виконавця від 23.11.2016, отриманої особисто 30.11.2016 (а.с.8)

Будь-якого іншого документального підтвердження фактів умисного ухилення боржника від виконання рішення суду матеріали подання державного виконавця не містять, зокрема відомостей щодо неодноразового перетинання державного вордону України боржником.

Суд зауважує, що відомості щодо перетину боржником державного кордону України були надані безпосереднім стягувачем за виконавчим листом №752/21817/14-ц під час розгляду подання попереднім складом суду (а.с.37), однак самим державним виконавцем не надано суду жодного підтвердження обставин які покладені в основу його подання.

В свою чергу представником боржника разом із письмовими запереченнями було надано суду постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу до суду ВП №50144037 від 30.03.2017 (а.с.111) за яким виконавчий лист №752/21817/14-ц виданий Голосіївським районним судом м. Києва 09.12.2015 було повернуто до суду що його видав.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання рішення суду матеріали подання не містять, окрім вищенаведених постанов державного виконавця, актів та вимог.

Між тим, суд не може не врахувати пояснення представника боржника в тій частині, що він не погоджується із самим рішенням суду і в даний час рішення суду оскаржується в апеляційній інстанції, а також те, що виконавчий лист повернуто до Голосіївського районного суду м. Києва.

Саме ініціювання процедури апеляційного оскарження рішення суду з боку ОСОБА_1 свідчить про те, що твердження про умисне ухилення від виконання рішення суду є передчасним, останній скористався передбаченими діючим законодавством процедурами апеляційного оскарження і виключно після того, як рішення набуде законної сили і можна буде вести мову про те, чи ухиляється він від його виконання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасово обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що серед документів поданих до суду державним виконавцем відсутні докази, що підтверджують факт не реагування боржника на вимоги державного виконавця, а також те, що державний виконавець взагалі звертався із такими вимогами до боржника та факт ухилення від виконання зобов'язань. Додані до подання документи підтверджують лише факт відкриття виконавчого провадження і певних дій в його рамках державних виконавців.

Наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. В наданих відділом ДВС матеріалах відсутні докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання.

На підставі викладено, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника громадянина ОСОБА_1 за кордон, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Кицюк