Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1226/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.06.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до розміру 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та перераховування аліменти на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 14 вересня 2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 27 серпня 2007 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час у позивача виникли обставини, які унеможливлюють сплату аліментів у визначеному судом розмірі.

23 жовтня 2013 року у нього народився син ОСОБА_6.

Крім того, старший син позивача ОСОБА_7 навчається в комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступеня №4» Запоріжської обласної ради, яка знаходиться за адресою: вул. Щаслива ,2, Дніпровський район, м. Запоріжжя, тобто перебуває на утриманні держави. Колишня дружина отримує аліменти на сина, але не утримує його.

Відповідно до ч.3 ст.193 СКУ аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Позивачем надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог, а саме свідоцтво про народження другої дитини, довідку про склад сімї, в якій вказано що дитина проживає разом з ним, довідку про те, що його теперішня дружина та її донька від першого шлюбу також проживають разом з позивачем, а також те, що старший син навчається в школі-інтернаті та знаходиться на частковому державному утриманні. При зменшенні розміру аліментів син позивача від першого шлюбу буде отримувати аліменти відповідно закону, розмір яких складатиме не менше 1500 грн. Крім того, судом першої інстанції взагалі не взято до уваги те, що в своїх позовних вимогах позивач також просив суд на підставі ч. 3 ст. 193 СКУ ухвалити рішення про перерахунок аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.107-108).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8 та пояснення ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9).

14 вересня 2007 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Стягнення розпочато з 21 серпня 2007 року та триватиме до 04 лютого 2021 року (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №152471, 23 жовтня 2013 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_6 (а.с. 10).

За інформацією КП «ЖЕО № 4» ОСОБА_2 зареєстрований разом з сином ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53).

Відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 ст.180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо.

Закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Звертаючись в суд з відповідним позовом з посиланням на ст. 192 СК України, позивач вказував, що у нього зявилися обставини, які впливають на визначений судом розмір аліментів на утримання сина.

При вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в звязку із зміною сімейного стану або стану здоровя.

Матеріалами справи підтверджено, що сімейний стан позивача дійсно змінився, оскільки 23 жовтня 2013 року у нього народився син ОСОБА_6. Однак ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході розгляду апеляційним судом позивачем не надано доказів того, що у звязку з народженням другої дитини у нього суттєво змінилося його матеріального становища, або стан здоров'я, що унеможливлює виконувати обовязок сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у встановленому судом розмірі. Відомостей про доходи та витрати позивача до народження у нього в 2013 році другої дитини та після її народження, матеріали справи не містять.

Створення іншої сімя, у якій народилися інші діти, не є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

При визначенні розміру аліментів судом у відповідності до ст. 182 СК України, було враховано стан здоровя та потреби дитини, а також стан здоровя та матеріальне становище позивача, який є особою працездатного віку, не має медичних обмежень у працевлаштуванні. Більш того, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали йому отримувати додатковий дохід, а відтак належно виконувати обовязок з утримання спільної дитини. Крім того, матір ОСОБА_6 та цивільна дружина позивача ОСОБА_4, згідно матеріалів справи працює в КЗ «Поліклінічне обєднання м. Кіровограда», її дохід за період з листопада 2016 р. по лютий 2017 р. склав 8831,91 грн.(а.с.66) та відповідно до положення закону, також зобовязана нести витрати для забезпечення своїй дитині необхідного рівня життя.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що у відповідача також змінилися обставини повязані із утриманням неповнолітнього ОСОБА_5. Згідно довідок КЗ «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради № 84, 186, № 217 від 19.01.2017 року, від 13.02.2017 р. та 22.02.2017 р. та Громадської організації «Спеціалізована дитячо-юнацька школа Олімпійського резерву по гандболу» № 19 від 22.02.2017 р., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем 8-В класу, з 01.09.2016 року навчається спеціалізованому спортивному класі, проживає у гуртожитку в комунальному закладі та знаходиться на неповному державному забезпеченні (харчування, проживання та часткове фінансування на офіційні змагання). Решта витрат повязаних з тренуванням, придбанням, форми, спортивної форми, спортивного взуття, засобів особистої гігієни, канцелярських приладів, зошитів, участю у товариських турнірах, командирування на змагання відбувається за рахунок батьків (а.с.25-26;46-47). Мати дитини пояснила, що навчання і тренування дитини потребує щоквартального оновлення спеціальної спортивної форми, зокрема, вартість кросівок 3000,00 грн., які з щоденними тренуваннями оновлюються не менше ніж тричі на рік.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснила, щодо часткового державного забезпечення, в яке входить лише триразове харчування та проживання в гуртожитку під час учбового процесу. Решту витрат на утримання дитини несуть батьки. На канікулах дитина перебуває на повному утриманні батьків. Вказане підтверджується квитанціями, проїзними документами та випискою по рахунук ПАТ КБ «ПриватБанк» долученими відповідачем до матеріалів справи (а.с.48-52;59-63).

Доказів того, що у відповідача зменшились витрати на утримання сина у звязку з його навчання у вищевказаному навчальному закладі відсутні, навпаки надала банківські документи, які підтверджують про додаткове харчування хлопчика, самостійного придбання ним продуктів для підтримання фізичного стану, так як харчування в учбовому закладі є недостатнім. .

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», визначено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2017 року становить 1689 грн.

Аліменти ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 сплачуються за судовим рішенням у розмірі ? частки від його заробітку, що згідно письмових пояснень позивача, третьої особи, представника позивача в суді та відповідача складає 2000 грн.

В матеріалах справи відсутні відомості про доходи сторін. Вказана інформація також не витребовувались, а відтак не надавалась суду першої інстанції під час розгляд справи. Однак, враховуючи розмір сплачуваних позивачем аліментів на утримання неповнолітнього сина, заробітна плата становить приблизно 8000 грн. на місяць. В суді апеляційної станції представник позивача підтвердив даний розмір і зазначила, що розмір зарплати у платника аліментів збільшився після ухвалення судового рішення.

Визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому дитина сторін буде захищеною та буде отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з урахуванням наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які спростовують висновок суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Посилання позивача на те, що його неповнолітній син повинен отримувати аліменти на особистий рахунок у відділенні Державного ощадного Банку України, оскільки спроможний розпоряджатися вказаними коштами самостійно є безпідставними та необґрунтованими. Влаштування дитини до навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. ОСОБА_2 не доведено, що кошти які він сплачує на утримання спільного сина витрачаються відповідачем не за цільовим призначенням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: