АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Костюк Л.С.,

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду. Посилався на те, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.05.2016 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття останньої.

З моменту ухвалення вказаного рішення змінились обставини його життя, а саме 29.09.2016 року він одружився та з того часу проживає разом із дружиною. Остання навчається в ЧНУ ім. Ю.Федьковича та не працює. Окрім того, на позивачеві лежить тягар сплати комунальних послуг за житло. Вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів є значно великим, а тому просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на 1/5 частин з усіх видів заробітку.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_4, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про задоволення вимог. Вважає, що суд першої інстанції упереджено та однобічного оцінив наявні в матеріалах письмові докази, невірно зробив по ним правові висновки.

Справа №726/2210/16 Провадження №22-ц/794/623/17 Категорія 50

Головуючий у 1-й інстанції Мілінчук С.В. Доповідач Лисак І.Н.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення законним, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, про те не обмежений її доводами, якщо під час розгляду буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Про те, таким вимогам рішення суду не відповідає.

Вірно встановивши, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.05.2016 року із ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с.7-8), суд припустився помилки у висновках при оцінці доказів та відсутності підстав для їх зменшення.

Зміна прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_2 підтверджується копією паспорта (а.с.34), що залишено судом першої інстанції по увагою.

В силу ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення про стягнення аліментів та довідки про доходи позивача (а.с.10), останній з моменту стягнення аліментів та до предявлення цього позову місце роботи не змінював.

Про те, після цього рішення ОСОБА_1 29.09.2016 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії 1-МИ № 121056 від 29.29.2016 року (а.с.6).

ОСОБА_6 відповідно до відомостей управління ДСНС України у Чернівецькій області, викладених в листі № 03/699 від 10.02.2017 року (а.с.50), є лейтенантом служби цивільного захисту та працює на посаді диспетчера караулу 5 державної пожежно-рятувальної частини.

Із довідки № 120 від 08.11.2016 року факультетом історії, політології, міжнародних відносин ЧНУ ім. Ю.Федьковича, член сімї позивача ОСОБА_6 є студенткою 5 курсу вказаного факультету заочної форми навчання і навчається на умовах повного відшкодування коштів на навчання (а.с.4).

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо безкоштовного навчання є невірним та по суті протилежним, але забезпечення себе новою дружиною позивача самостійним доходом негативно не впливає на зміну його матеріального становища.

Про те, аналіз змісту ст.192 СК України дає підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів при наявності будь-якої із зазначених підстав не обовязково в сукупності, отже наявність однієї, такої, як зміна сімейного стану, є самостійною підставою для можливості її задоволення.

Таким чином, надаючи оцінку обставинам справи в сукупності, а саме враховуючи розмір стягнутої частки із заробітку платника на одну дитину (1/3) та зміну сімейного стану, колегія суддів вважає, що попередньо встановлений розмір є обтяжливим для відповідача, може бути зменшений, про те не настільки, як вважає заявник, щоби унеможливити негативне становище дитини.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2017 року підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваних ОСОБА_1 аліментів за рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 12 травня 2016 року з 1/3 на 1/4 частку його заробітку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги, в розмірі 578 (пятсот сімдесят вісім) грн. 76 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді : В.Ф. Міцней

ОСОБА_7