Справа № 139/459/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 і

відповідача ОСОБА_2,

та секретаря судового засідання Пилипчук В.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Сторони із 15 травня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки подружні стосунки з відповідачем припинені і він не надає належного утримання сину, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала і пояснила, що протягом півроку, відколи вони проживають окремо, відповідач надав на утримання сина, можливо, 600-800 гривень. Вважає, що цього замало, а тому просить стягнути аліменти.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і заявив, що подружні стосунки з позивачем припинені з її ж ініціативи (виставила його за поріг). Насправді він належно виконує свій батьківський обовязок: купує дитині необхідні продукти харчування, одяг, взуття. В середньому він витрачає на дитину біля двох тисяч гривень. Вважає, що кошти дружина не буде використовувати на дитину.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступних підстав:

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 162763 (а.с. 4) слідує, що сторони із 15 травня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом про народження (а.с. 5) доводиться, що сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради № 1972 від 23 травня 2017 року (а.с. 6) стверджується заява позивача про те, що дитина проживає разом з нею. Така обставина не оспорюється і відповідачем.

Нормами сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

З пояснень позивача, а також наданих нею довідок з місця роботи (а.с. 7, 8) слідує, що вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Таким чином, суд надає віри твердженню позивача, що самостійно вона не зможе забезпечити належного утримання сину.

Відповідач заявляє, що надає утримання на дитину, але у натуральному вигляді (одяг, продукти харчування). Суд надає віри таким поясненням відповідача, оскільки вони підтвердженні оглянутою в судовому засіданні накладною про придбання дитячого взуття та костюма, а також не спростовуються і визнаються позивачем. Одночасно, позивач заявляє, що, оскільки дитина проживає з нею, вона краще знає, чого і коли та потребує. Суд погоджується з такою позицією позивача, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Враховуючи, що відповідач, з його слів, працює в ТОВ «Агрофірма «Рубанський» і отримує стабільний дохід в розмірі 5 тисяч гривень, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку.

Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обовязок є рівною мірою, обовязком як матері так і батька. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Судом встановлено зі слів відповідача, що він отримує заробітну плату (дохід) за місцем роботи в розмірі біля 5 тисяч гривень, не має інших, ніж син ОСОБА_4, утриманців.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітнього сина, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 640 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулася до суду з цим 31 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 2, 10, 60, 88, 191, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого в ТОВ «Агрофірма «Рубанський», на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на сина ОСОБА_3, 29 жовтня 2015 народження, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 31 травня 2017 року до його повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ______________