Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до приватного акціонерного товариства «Стохід», ОСОБА_9, державного реєстратора реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області - ОласюкаМиколи Миколайовича - про скасування державної реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_11 - на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що їх було вселено до гуртожитку по АДРЕСА_1 у зв'язку з роботою у відкритому акціонерному товаристві «Волиньрембуд» (далі - ВАТ «Волиньрембуд»). За вказаною адресою зареєстровано місце проживання позивачів, ними щомісячно оплачуються комунальні послуги.

10 грудня 1997 року між ВАТ «Волиньрембуд» та закритим акціонерним товариством «Стохід» (далі - ЗАТ «Стохід»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Стохід» (далі - ПрАТ «Стохід»), був укладений договір купівлі-продажу майна, згідно з додатком до договору у власність покупця перейшов серед іншого майна й гуртожиток по АДРЕСА_1.

Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 липня 2014 року право власності за ПрАТ «Стохід» на будівлю по АДРЕСА_1 зареєстровано як нежитлове приміщення. Реєстрація спірного приміщення як нежитлового грубо порушує їхні житлові права. Відповідно відсутні законні підстави для подальшого укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення між ПрАТ «Стохід» та ОСОБА_9

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просили визнати недійсним та скасувати рішення державного адміністратора прав власності на нерухоме майно № 24541188 від 22 липня 2014 року про державну реєстрацію права власності ПрАТ «Стохід» на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, укладений 08 квітня 2015 року між ПрАТ «Стохід» та ОСОБА_9

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 17 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_11, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що згідно інвентарної картки № 45 обліку основних засобів типової міжвідомчої форми № ОС-6 на балансі Любешівської ремонтно-будівельної дільниці знаходилося приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 загальною площею 81,74 кв. м, яке було введено в експлуатацію 21 червня 1977 року (т. 1 а. с. 22, 23).

За відомостями регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області гуртожиток по АДРЕСА_1 введено в експлуатацію у 1977 році та включено до статутного капіталу ВАТ «Волиньрембуд» (Любешівська ремонтно-будівельна дільниця) (т. 1 а. с. 75-77).

Відповідно до протоколу загальних зборів працівників та акціонерів Любешівської рембуддільниці ВАТ «Волиньрембуд» від 17 березня 1997 року на голосування було винесено питання про приєднання Любешівської рембуддільниці ВАТ «Волиньрембуд» до фабрики «Стохід».

10 грудня 1997 року між ВАТ «Волиньрембуд» та ЗАТ «Стохід» укладено договір купівлі-продажу майна Любешівської ремонтно-будівельної дільниці згідно з умовами договору оренди майна від 01 квітня 1997 року. Згідно додатку № 1 до договору оренди майна до основних засобів включено приміщення гуртожитку (т.1 а. с. 13-14).

В технічному паспорті, виготовленому КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 28 квітня 2014 року, зазначено, що приміщення по АДРЕСА_1, 1977 року побудови, є нежитловим (т. 1 а. с. 25-27).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що державним реєстратором реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області Оласюком М.М. 21 липня 2014 року здійснено державну реєстрацію права власності ПрАТ «Стохід» на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 96,3 кв. м, підставою для виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 10 грудня 1997 року (т. 1 а. с. 21).

На підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 2015 року, укладеного між ПрАТ «Стохід» та ОСОБА_9, який посвідчений державним нотаріусом Любешівської районної державної нотаріальної контори Кухом В.І. і зареєстрований в реєстрі за № 325, ОСОБА_9 придбав нежитлове приміщення, загальною площею 96,3 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 31-33).

Згідно відомостей Державного архіву Волинської області в протоколах сесій та засідань виконавчого комітету Любешівської селищної ради за 1973-2001 роки рішень про надання статусу житлового приміщення або гуртожитку будівлі по АДРЕСА_1 не виявлено (т. 1 а. с. 107).

Згідно відомостейбудинкової книги для прописки громадян, які проживають по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 прописаний за вказаною адресою з 10 грудня 1981 року, ОСОБА_8 - з 01 березня 1991 року, ОСОБА_7 - з 11 червня 1993 року (т. 2 а. с. 66-76).

19 листопада 2015 року комісією в складі посадових осіб Любешівської селищної ради здійснено обстеження житлово-побутових умов позивачів по АДРЕСА_1 та складено акт, в якому зазначено про зайняття вказаними особами житлової площі, наявність предметів домашнього вжитку (т. 1 а. с. 215).

Із звітів по житловому фонду форми № 1-житлофонд за 2005-2013 роки вбачається, що ПрАТ «Стохід» подавало у Головне управління статистики у Волинській області відомості про наявність житлового фонду, а саме: трьох квартир в смт Любешів загальною площею 97 кв.м. (т. 3 а. с. 14-33).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що спірному нерухомому майну у встановленому порядку було надано статус гуртожитка, або іншого жилого приміщення, а сама лише прописка позивачів за адресою спірної будівлі та відповідні вказівки у статистичній звітності та формах господарського обліку не свідчать про надання нерухомості такого статусу.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до наказів регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області від 18 травня 2006 року № 51 «Про організацію роботи по підтвердженню права власності на нерухоме майно», від 15 березня 2013 року № 156 «Про затвердження переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Волиньрембуд» (Любешівська ремонтно-будівельна дільниця»), регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області затверджено перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Волиньрембуд» (Любешівська ремонтно-будівельна дільниця»), в якому значиться гуртожиток по АДРЕСА_1.

Зазначені накази прийнято на підставі Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 листопада 2003 року № 2097.

Відповідно до п. п. 2.2., 2.3. вказаного Положення на письмовий запит відкритого акціонерного товариства або осіб, які відповідно до законодавства України є правонаступниками відкритих акціонерних товариств, арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі порушення справи про банкрутство підприємства, засновник відкритого акціонерного товариства готує перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства за формою, що наведена в додатку 3.

Підтвердження права власності на нерухоме майно проводиться на підставі таких документів: дані інвентаризаційних описів основних фондів, складені на дату оцінки об'єкта; копія державного акта про право власності на землю або на право постійного користування земельною ділянкою; акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу або акт оцінки вартості майна; акти державних комісій про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (у разі наявності); перелік нерухомого майна, що є власністю орендаря (для орендних підприємств за станом на дату оцінки), із зазначенням вартості, інвентарного номера та місцезнаходження; завірені копії установчих документів, які підтверджують правонаступництво приватизованого акціонерного товариства; аудиторський висновок (у разі відсутності документів, що стосуються бухгалтерського обліку); затверджений план приватизації (план розміщення акцій) або

нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта приватизації.

За змістом п. 1.4. Положення підлягають підтвердженню права власності тільки на об'єкти нерухомого майна під час приватизації або створення господарських товариств, будівництво яких (на дату оцінки) було закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку і перебувають на балансі товариства.

Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Волиньрембуд» (Любешівська ремонтно-будівельна дільниця»), в якому значиться гуртожиток по АДРЕСА_1, сформований регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області на підставі документів, вказаних у п. 2.3. Положення. Тобто, органом приватизації наказом № 156 від 15 березня 2013 року підтверджено право власності ВАТ «Волиньрембуд» на нерухоме майно по АДРЕСА_1 у статусі гуртожитку.

Відомості про перебування будівлі по АДРЕСА_1 як гуртожитку на балансі ЗАТ «Стохід» надавалися на вимогу регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області й Любешівською районною державною адміністрацією Волинської області листом № 1320/21/2-09 від 12 листопада 2009 року.

Крім того, на будинок по АДРЕСА_1 була заведена будинкова книга, за відомостями якої за вказаною адресою позивачі мають зареєстроване місце проживання.

Таким чином, висновку про належність будинку по АДРЕСА_1 до категорії нежилого з моменту його передачі до статутного фонду корпоратизованого ВАТ «Волиньрембуд» суди дійшли без належної оцінки доказів справи у їх сукупності та без врахування змісту Положення про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства.

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України суди не дослідили обставин, що складають предмет доказування у справі та мають істотне значення для її вирішення, зокрема щодо правових підстав вселення позивачів до спірного будинку по АДРЕСА_1, проведення реєстрації їх місця проживання за цією адресою; залежно від встановленого не перевірили, чи не позбавляються позивачі єдиного житла внаслідок проведення державної реєстрації вказаної нерухомості як нежилої із подальшим перепродажем ОСОБА_9, враховуючи відсутність відповідного рішення виконавчого комітету Любешівської селищної ради про переведення жилого будинку у нежилий згідно вимог ст. 8 ЖК України.

Відсутні у судових рішеннях й висновки щодо перевірки вказаного ПрАТ «Стохід» у звітності до Головного управління статистики у Волинській областіжитлового фонду у складі трьох квартир в смт Любешів загальною площею 97 кв. м на предмет тотожності зі спірним об'єктом нерухомості.

З урахуванням викладеного, рішення судів підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_11 - задовольнити.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 17 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик