Справа № 521/4524/17
Провадження № 2/521/3130/17
07 червня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 10.10.1998 року ОСОБА_1 придбала однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1.
На час продажу квартира належала ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № С-23 від 02.02.1998 року, виданого ВАТ «Стальканат».
Договір купівлі-продажу №98-713М від 10.10.1998 року був зареєстрований на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Під час підписання договору продавці отримали кошти у повному обсязі, передали ключі від квартири, знялися з реєстраційного обліку, а ОСОБА_1 сплатила оговорену суму коштів, тобто сторони виконали умови договору.
06.11.1998 року цей договір був зареєстрований в Одеському МБТІ.
ОСОБА_1 на теперішній час вирішила продати квартиру, але державний нотаріус відмовив у оформленні правочину, мотивуючи відмову тим, що правовстановлюючим документом на її квартиру є біржова угода, укладена з порушенням вимог чинного законодавства. Договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 був укладений представником покупця за довіреністю ОСОБА_5, у зв'язку з чим така біржова угода має бути визнана дійсною у судовому порядку.
Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 від 10.10.1998 року між продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_5, що був посвідчений Одеською Універсальною біржею «Вітязь» реєстровий № 98-713М від 10.10.1998 року.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав законної сили з 01.01.2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до правовідносин, які є предметом даного позову, суд вважає необхідним застосовувати норми, як ЦК України 1963 року, так і ЦК України 2004 року.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.10.1998 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 був укладений договір купівлі - продажу № 98-713М, відповідно до якого ОСОБА_5 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу №98-713М від 10.10.1998 року був зареєстрований на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав та був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 06.11.1998 року за № 280 стр. 171 реєстр № 116.
Покупець і продавці цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм, установлених цивільним законодавством.
Яких-небудь суперечок між покупцем і продавцями судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при її оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року.
На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» зазначена угода на час її укладення не потребувала нотаріального посвідчення. Правовідносини, що склалися між сторонами біржової угоди, мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2004 року, тому відповідно до п.4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Відповідно до ст.47 ЦК УРСР, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.47 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Факт домовленості між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема договором купівлі-продажу квартири, копія якого зберігається в матеріалах справи, копією реєстраційного посвідчення КП «ОМБІ та РОН», згідно з яким за позивачем зареєстровано право власності на квартиру.
Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, але порушена її форма, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,10,60,213,215,224-225 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 від 10.10.1998 року між продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_5, що був посвідчений Одеською Універсальною біржею «Вітязь» реєстровий № 98-713М від 10.10.1998 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: