СОЛОМ'ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря - Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь неоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 44 330,42 грн. та штрафні санкції за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань, а саме пеню, інфляційне збільшення боргу та 3% річних на загальну суму 67 940,18 грн.,вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, позивач стверджує, що 29.05.2014 о 00.15 по вул. Фабричній, 1 в с. Верхнестрецьку Ясинуватського району Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів "SCANIA", д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, та автомобілем "МAN", д.н.з. НОМЕР_3, який належить позивачу.

Згідно постанови суду саме ОСОБА_2 був визнаний винним у порушення правил дорожнього руху та притягнутий до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем.

Позивач наполягає на тому, що він відразу про ДТП повідомив відповідача, а саме 21.07.2014 подав відповідну заяву про страхове відшкодування.

Позивач переконує, що останнім днем, коли згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ") страховик повинен був здійснити виплату страхового відшкодування мав бути 19.10.2014.

Проте, станом на час звернення до суду із цим позовом ця виплата не здійснена, загальний строк прострочки 737 днів.

Посилаючись на норми ЦК України, Закону України "Про страхування" та "Про ОСЦПВВНТЗ" позивач просить стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 44 330,42 грн., а також згідно ст.36.5 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" пеню станом на 25.10.2016 в розмірі 38 212,48 грн., а також згідно ч.2 ст.625 ЦК України інфляційне збільшення боргу та 3% річних в сумі 29 727,70 грн. (а.с.2-3)

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.41)

Відповідач також свого представника в суд не направив, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення проти позову (а.с.39)

Так, з поданих заперечень відповідача вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача суми страхового відкшодування та пені, але в частині, просить застосувати строки позовної давності у один рік до вимог щодо стягнення пені. Щодо застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 ЦК України, то категорично заперечує (а.с29-31)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

При цьому, згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач є власником автомобіля "МAN", д.н.з. НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13)

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.07.2014 29.05.2014 мала місце ДТП за участю автомобілів позивача та автомобіля "SCANIA", д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Васлідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Саме ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.19)

Сторони також визнають, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем.

Згідно заяви (повідомлення) про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування 21.07.2014 позивач повідомив про обставини ДТП відповідача (а.с.18)

В цей же день надав відповідачу письмові пояснення (а.с.20)

Як вбачається з відповіді відповідача від 09.02.2015 вих.№1241 позивач був повідомлений про прийняте рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 44330,42 грн. (а.с.21)

Листом від 15.06.2015 вих.№5152 відповідач повідомив позивача про наявну заборгованість на суму 44 330,42 грн. та про свою готовність найближчим часом таку заборгованість погасити (а.с.22)

Згідно ст.22.1 Закону України "Про ОСЦПІІНТЗ" при настанні страхового випадку страховик в межах ліміту відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна в рзультаті ДТП, зокрема, майну третьої особи.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на визнання позову в цій частині та наявність правових підстав суд задовольняє позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення суми пені.

Щодо стягнення пені. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що само по собі не звільняє боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовам договору страхування або законом.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі сум страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно п.36.2 Закону України "Про ОСЦПІІНТЗ" страховик протягом 15 днів з моменту узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 даного закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний в разі визнання вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійсненн я страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач переконує, що така виплата мала б бути здійснена 19.10.2014.

В той же час, суд частково не погоджується із таким твердженням і вимогами в частині стягнення пені на визначену позивачем суму і приймає в цій частині заперечення відповідача.

ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до стягнення неустойки (штрафа, пені), проте позивач нарахвав пеню за 2 роки, починаючи з 19.10.2014 по 25.10.2016.

Так, оскільки заява позивачем подана 21.07.2014, то виплата страхового відшкодування повинна бути здійснена 20.10.2014, а не 19.10.2014, оскільки припадає на вихідний день.

З урахуванням строку позовної давності, який просив застосувати відповідач розрахунок пені слід проводити за період з 25.10.2015 по 25.10.2016.

Згідно ст.36.5 вищезазначеного закону за кожен день прострочки виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Строк заборгованості з 25.10.2015 по 25.10.2016 - за 366 днів прострочки складає 17127,18 грн. (25.10.2015-29.10.2015 ставка НБУ 22, 5 днів прострочки, з 30.10.2015 по 17.12.2015 - 22 відповідно 49 днів, з 18.12.2015 по 02.03.2016 - 22 відповідно 76 днів, з 03.03.2016 по 21.04.2016- 22 за 50 днів, з 22.04.2016 по 26.05.2016 19 за 35 днів, з 27.05.2016 по 23.06.2016 - 18 за 28 днів, з 24.06.2016 по 28.07.2016 - 16,5 за 35 днів, з 29.07.2016 по 15.09.2016 - 15,5 за 49 днів, з 16.09.2016 по 25.10.2016 - 15 за 39 днів)

Щодо застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.625 ЦК України, то слід наголосити на наступному.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції завесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

До такого висновку прийшов ВСУ в своїй постанові від 26.10.2016 у справі №756/12292/14-ц.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

В даному виападку суд погоджується із розрахунком, наданим позивачем і стягує з відповідача на користь позивача за період з 20.10.2014 по 25.10.2016 інфляційне збільшення боргу на суму 30 361.82 грн. та 3% річних в сумі 2 682,00 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог суму судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 158, 207, 209, 212-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 145, , на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 44 330 (сорок чотири тисячі триста тридцять) грн. 42 коп., пеню за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань в сумі 17 127 (сімнадцять тисяч сто двадцять сім) грн. 18 коп., інфляційне збільшення боргу в сумі 30 361 (тридцять тисяч триста шістдесят одна) грн. 82 (коп.) та 3% річних в сумі 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 00 коп. на загальну суму 94 501 (дев'яносто чотири тисячі п'ятсот одна) грн. 42 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 145, , на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 945 (дев'ятсот сорок п'ять) грн. 02 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Якщо апеляційну скаргу на рішення суду не було подано, рішення суду набирає законної сили через 10 днів з моменту отримання його копії сторонами. В разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили в день винесення рішення апеляційним судом або постановлення ухвали про відхилення апеляційної скарги.

Суддя: Кицюк В.С.