справа №619/933/17
провадження №2/619/739/17
09 червня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій, ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним,
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій», ОСОБА_4, в якому після уточнення просила визнати недійсним іпотечний договір №16-03-86 від 31 березня 2010 року укладений між ОСОБА_4 та ПАТ Банк «Меркурій». В обґрунтування позову позивач вказав, що 31.03.2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ БАНК «Меркурій», був укладений кредитний договір №18-06П-23 про надання споживчого кредиту.07 серпня 2015 року ПАТ БАНК «Меркурій», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ БАНК «Меркурій» ОСОБА_5, звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення: магазин-салон №1 (літ. «А-2») з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.ПАТ БАНК «Меркурій» обґрунтував зазначену вище позовну заяву тим, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №18-06П-23 між ПАТ БАНК «Меркурій» та ОСОБА_4 31 березня 2010 р. було укладено іпотечний договір №16-03-86, відповідно до якого Іпотекодавцем (ОСОБА_4О.) було передано в іпотеку Іпотекодержателю (ПАТ БАНК «Меркурій») нежиле приміщення, а саме: магазин-салон №1 (літ.«А-2») з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), горожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоніцівка вул. Леніна №1. Позивач дізналася про укладення зазначеного іпотечного договору з позовної заяви ПАТ БАНК «Меркурій» до ОСОБА_4, яку отримала по пошті. До цього часу позивач не знала про існування такого укладеного договору. ОСОБА_4 приховав від позивача факт укладання договору іпотеки, адже знав, що позивач буде проти його укладання, адже майно, що є предметом іпотеки набувалося позивачем та ОСОБА_4 спільно під час їхнього спільного проживання однією сімєю. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є подружжям та перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року, а проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу ще з серпня 2002 року. З цього часу позивач та ОСОБА_4 ведуть спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1, з цієї дати мають спільні доходи та спільні витрати, разом проводять вільний від роботи час та несуть спільні витрати на утримання квартири, придбання меблів і побутової техніки, продуктів харчування та одягу, ремонту житла, спільний відпочинок тощо. Між позивачем та ОСОБА_4 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю з серпня 2002 року. Позивач допомагала ОСОБА_4 займатися підприємницькою діяльністю, разом з ним за спільні кошти ними було придбано магазин-салон № 1 з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д. Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел Солоницівка вул. Леніна №1. 17 березня 2016 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/825/16-ц було встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 07.09.2002 року по 24.04.2004 року - до моменту укладання та реєстрації шлюбу. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.10.2016 року визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на магазин-салон №1 з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка літ.И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №, як майно, що набуте ними під час проживання однією сім'єю без укладення шлюбу. 18 січня 2017 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано право спільної сумісної власності на магазин-салон №1, що розташований у Харківській області Дергачівському районі сел. Солоницівка, вул. Сумський шлях №1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2017 року №78673783.Як вбачається, вищевказане нерухоме майно було передано ОСОБА_4 в іпотеку 31 березня 2010 року, тобто під час офіційно зареєстрованого шлюбу між позивачем та ОСОБА_4 Отже на укладення правочину щодо розпорядження цим спільним майном, необхідно було отримати згоду дружини ОСОБА_3 Майно, що було передано в іпотеку ОСОБА_4 було набуто за спільні сімейні кошти з спільного сімейного бюджету під час спільного проживання однією сімєю як чоловіка та дружини, що встановлено рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17.03.2016 року, і не підлягає більше доказуванню. Також не підлягає доказуванню і та обставина, що іпотечне майно є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_4, що встановлено за рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.10.2016 року. Натомість позивач своєї згоди на передачу нерухомого майна в іпотеку не давала, про укладення договору іпотеки між її чоловіком ОСОБА_4 та ПАТ БАНК «Меркурій» дізналась тільки в жовтні 2015 року, отримавши лист з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.Позивач, будучи співвласником предмету іпотеки, своєї згоди на укладання іпотечного договору №16-03-86 від 31.03.2010 року не давала, то у звязку з цим зазначений договір відповідно до ст.65 СК України, на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України має бути визнаний недійсним, так як був укладений без нотаріально посвідченої згоди всіх співвласників.
У судове засідання представник відповідача ПАТ Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ Банку «Меркурій» не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу місцезнаходження відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду та копії відповідних документів. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду відповідачу була вручена 12.05.2017 року.
У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судову повістку про виклик. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду відповідачу була вручена 10.05.2017 року.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
ОСОБА_6 ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, її представник ОСОБА_7 подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідачів просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідачі у судове засідання не зявилися без поважних причин, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
ОСОБА_6 договору оренди від 02 січня 2003 року, ОСОБА_8 передає, а ОСОБА_9 та ОСОБА_4 прийняли в оренду частину житлових приміщень літ.«А-2» в будинку №1 по вул. Леніна в сел. Солоницівка Дергачівського району Харківської області загальною площею 162,4 м2 та такі будівлі котельня літ. «а-1», ганок літ. «а», гаражі літ. «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «3», прохідна - автостоянка літ. «И», огорожа №1-2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.
ОСОБА_6 договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №1480, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив магазин-салон №1 літ.«А-2», цегляний, нежилою площею 429,10 м2 та такі будівлі котельня літ. «а-1», ганок літ. «а», гаражі літ. «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «3», прохідна - автостоянка літ. «И», огорожа №1-2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.
ОСОБА_6 свідоцтва про одруження серія 1-ВЛ №208803, 24 квітня 2004 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, про що зроблено відповідний актовий запис №415, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: ОСОБА_4.
Відповідно до договору про надання споживчого кредиту №18-06П-23 від 31.03.2010 року ПАТ Банк «Меркурій» надав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2525000,00 грн, а ОСОБА_4 зобовязується повернути кредит до 30.03.2011 року.
В забезпечення виконання всіх вимог ПАТ Банк «Меркурій» в особі Першого заступника Голови Правління ОСОБА_11 до ОСОБА_4 за договором №18-06П-23 від 31.03.2010 року, ПАТ Банк «Меркурій» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір від №16-03-86 від 31.03.2010 року,посвідчений ОСОБА_12, нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за №275, предметом якого є нерухоме майно, а саме: магазин-салон №1 (літ. «А-2») з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.
ОСОБА_6 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року (справа №619/825/16-ц, провадження №2-о/619/39/16) за заявою ОСОБА_3, поданою в порядку окремого провадження, заінтересована особа ОСОБА_4, встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 07 вересня 2002 року по 24 квітня 2014 року - до моменту укладення і реєстрації шлюбу.
ОСОБА_6 рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року (справа №619/2485/16-ц, провадження №2/619/1395/16) в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) право спільної сумісної власності на магазин-салон №1 літ. «А-2», з котельнею літ. а-1 , гаражі літ. « Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», прохідна - автостоянка літ. «И», огорожа №1-4, загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоніцівка вул. Леніна №1, як майно, що набуте ними під час проживання однією сім'єю без укладення шлюбу.
ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №78673783 від 24.01.2017 року, на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25.10.2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками магазину-салону №1, розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Сумський шлях №1.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.
Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.
До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.
Правове регулювання відносин, повязаних з іпотечними договорами, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Законі України «Про іпотеку» та відповідних положеннях СК України.
ОСОБА_6 ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Пленум Верховного Суду України у п.8 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив судам, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.
Судовим розглядом встановлено, що 31.03.2010 рокуміж ПАТ Банк «Меркурій» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №16-03-86,предметом якого є нерухоме майно, а саме: магазин-салон №1 (літ. «А-2») з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.
ОСОБА_6 договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року ОСОБА_4 купив магазин-салон №1, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1.
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 одружилися 24 квітня 2004 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС України).
При цьому, відповідно до ч.1 ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
ОСОБА_6 п.1 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.
На момент укладання спірного іпотечного договору ОСОБА_4 був власником зазначеного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року, при цьому на підставі чинного на той час законодавства це майно було його особистою приватною власністю.
На підтвердження цього у п.1.4.1 іпотечного договору ОСОБА_4 як іпотекодавець засвідчив, що на момент укладання договору зазначене майно нікому другому не продано, не подароване, не заставлене, судових справ щодо нього не ведеться, під забороною арештом не перебуває, в тому числі в податковій заставі не значиться, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесено, а також не є предметом шлюбного контракту. На майно існують права третіх осіб, що виникають з умов іпотечного договору укладеного між сторонами та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_13 31.03.2009 року, за реєстровим 1315. Ніяких інших прав та вимог третіх осіб, в тому числі і тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, щодо майна не має.
Таким чином, відсутні правові підстави для визнання недійсним іпотечного договору №16-03-86 від 31.03.2010 року, який укладений між ПАТ Банк «Меркурій» та ОСОБА_4
Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що при укладенні іпотечного договору №16-03-86 від 31.03.2010 року були порушені її права як співвласника нерухомого майна з наступних мотивів.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.
ОСОБА_6 ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.5 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року розяснив судам, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).
ОСОБА_6 ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_3 є співвласником нерухомого майна, а саме: магазин-салон №1 (літ. «А-2») з котельнею, гаражі (літ. Б, В, Г, Д, Е, Ж, 3), прохідна - автостоянка (літ. И), огорожа (1-4), загальною площею 429,10 м2, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Солоницівка вул. Леніна №1, на підставі рішення суду від 25 жовтня 2016 року.
Так як на момент укладання спірного іпотечного договору ОСОБА_3 не була співвласником зазначеного нерухомого майна, то у суду відсутні правові підстави для визнання недійсним договоруз підстав, передбачених ч.1 ст.203 ЦК України.
При цьому суд відмічає наступне.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 07 вересня 2002 року по 24 квітня 2014 року - до моменту укладення і реєстрації шлюбу.

Зазначена справа була розглянута в порядку окремого провадження.

ОСОБА_6 ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

ОСОБА_6 ч.2 ст.234 ЦПК України в окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.4 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

ПАТ Банк «Меркурій» не було залучене до розгляду справи в якості заінтересованої особи.

ОСОБА_6 ч.1 ст.259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У рішенні Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року не зазначено мету встановлення факту проживання однією сім'єю.

У звязку з цим, суд не бере до уваги зазначене рішення суду.

ОСОБА_6 ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_6 ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок