УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря - Давіденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлені особи - державний виконавець Київського відділу ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, Київський відділ ДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області , ОСОБА_3, -

встановив:

12.07.2016р. ОСОБА_1 разом із своїм уповноваженим представником ОСОБА_4, звернувся у суд із скаргою в якій просить суд :

- визнати незаконною бездіяльність ВДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після отримання ще у 2014 році копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц зазначеним відповідачем не було вчинено відповідних дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача ВДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після отримання відділу ДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після не вчинення відповідних дій не було сповіщено суд та заявника про результати опрацювання зазначеної ухвали;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача державного виконавця Д. Манерко, який у порушення ч.4 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» не відкрив виконавчого провадження після отримання листа заявника із доданою копією ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц, а відмовив у його відкритті;

- визнати незаконною бездіяльність відповідача ВДВС ХМУЮ щодо неприйняття заходів до збереження житлового будинку, зазначеного в ухвалі місцевого суду Київського району м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц;

скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС ОСОБА_5 від 18.11.2015 року (ВП №49431505).

В обґрунтування зазначеної скарги посилалась на те, що 02.07.2016 року у поштовому відділенні звязку отримано рекомендований лист із вкладенням в ньому супровідного листа начальника Київського ВДВС від 24.06.2016 року та копії постанови державного виконавця зазначеного відділу ОСОБА_5 від 18.11.2015 року (ВП №49431505) про відмову у відкритті виконавчого провадження за ухвалою місцевого суду Київського району м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц заборонено ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії, повязані із руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, №12 (на час винесення ухвали: м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12), дана ухвала підлягає негайному виконанню. Таким чином, зазначеною постановою державного виконавця про відмову у відкритті ВП порушено конституційне право ОСОБА_1 на володіння своїм майном, що є підставою для звернення із скаргою до суду згідно ст. 383 ЦПК України.

Зазначена постанова державного виконавця винесена незаконно, оскільки підставою для винесення постанови зазначено про відсутність в ухвалі суду від 20.02.2014 року ідентифікаційного коду відповідача та даних паспорта. Крім того, у постанові зазначено, що заява про виконання зазначеної ухвали суду надійшла до Київського ВДВС ХМУЮ 18.11.2015 року. Але, 11.11.2015 року до Київського ВДВС ХМУЮ було направлено скаргу щодо невиконання зазначеної ухвали суду від 20.02.2014 року, ще раніше, а саме у 2014 році, копію цієї ухвали направив до Київського ВДВС ХМУЮ місцевий суд Київського району у м. Харкові ще у 2014 році, але за цією ухвалою не було вчинено відповідних дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». В порушення ч.4 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Д. Манерко не відкрив виконавче провадження, а незаконно відмовив у його відкритті. Також, згідно ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець міг звернутися до суду за розясненням щодо неповноти даних в ухвалі суду, але не зробив цього, припустивши незаконну бездіяльність. Працівники ВДВС ХМУЮ повинні були ще у 2014 році відкрити ВП за зазначеною ухвалою суду та направити копію цієї ухвали суду як установі, що направила копію ухвали, заявнику як стягувачу, та відповідачу про негайне виконання. Але, працівники відділу не здійснили цих дій, тобто вчиняли бездіяльність, і ця бездіяльність була незаконною.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.09.2016р. скарга ОСОБА_1 задоволена частково, визнана незаконною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5, щодо відмови в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц щодо заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12, з підстави відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника відповідно до п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В решті скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.03.2017р., ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2016 року-скасована в частині відмови у задоволенні скарги. Передані ці питання на розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, суд розглядає вимоги ОСОБА_1 в скасованій частині.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримала.

Державний виконавець Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заперечення проти скарги та копії двох виконавчих проваджень №№ 42455931, 49431505, розгляд скарги просив проводити без його участі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що його дії відповідають положенням ЗУ «Про виконавче провадження», а постанови прийняті із дотриманням положень Закону.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує рішення та бездіяльність державного виконавця здійснені в період з 2014р. по листопад 2015р., суд застосовує ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції на час виниклих правовідносин.

В провадженні Київського районного суду м.Харкова перебувала справи №640/22558/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Київського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області, 3-ті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями, шляхом виселення особи з займаного житла.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року позов задоволено та зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12 (на даний час: м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12) шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаного домоволодіння, зобовязано Київський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за вказаного адресою. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2014 року вказане рішення залишено без змін.

За заявою представника позивача ОСОБА_4 під час розгляду вказаної цивільної справи, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року було забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12 (на даний час- м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12).

Вказана ухвала від 20.02.2014 року, судом була направлена на виконання до Київського ВДВС .

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_9 від 06.03.2016 року ВП №42455931, було відмовлено в прийнятті та у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю у виконавчому документі ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності боржника (індивідуального ідентифікаційного номера боржника).

За ч.1, ч.2 ст.385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльністю державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Матеріали справи №640/22558/13-ц свідчать, що ухвала суду про забезпечення позову та ухвала про відмову у прийнятті та відкритті виконавчого провадження від 06.03.2014р. повернута Київському районному суду м.Харкова (т.1 а.с.67-68).

Також згідно із заявою уповноважений представник ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка також є його матірю, з матеріалами справи №640/22558/13-ц ознайомилась 15.09.2014р., про свідчить розписка на заяві (т.1 а.с. 175).

Тобто про дії державного виконавця, його рішення, а також його бездіяльність, щодо невиконання дій передбачених законом (з позиції скаржника) ОСОБА_1 повинен був дізнатися у вересні 2014р., коли його уповноважений представник ознайомився із матеріали справи, тоді як із даною скаргою звернувся у суд лише у липні 2016р., тобто із пропуском десятиденного строку.

Поважні причини пропуску цього строку відсутні.

Відповідно до розяснень які містяться в п.16 ПП ВССУ « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

За ч.1, ч.2 ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Враховуючи, що при прийняті скарги до розгляду питання, щодо поновлення строку судом не вирішувалося , керуючись ч.2 ст. 72 ЦПК України , суд вважає за необхідне залишити без розгляду скаргу в частині визнання незаконною бездіяльність ВДВС , що полягає у тому, що після отримання ще у 2014 році копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц зазначеним не було вчинено відповідних дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження» та визнання незаконною бездіяльність ВДВС , що полягає у тому, що після не вчинення відповідних дій не було сповіщено суд та заявника про результати опрацювання зазначеної ухвали, оскільки вказані вимоги подані із пропуском процесуального строку.

При цьому в даному випадку, суд не застосовую положення ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ні скаржник, ні його уповноважений представник не є заявниками у виконавчому провадженні ВП №42455931.

Згідно матеріалів виконавчого провадження №49431505 , вбачається, що ОСОБА_1 за заявою від 11.11.2015р. звернувся до Київського ВДВС про виконання ухвали суду від 20.02.2014р., про забезпечення позову у справі №640/22558/13-ц, до заяви була додана ксерокопія ухвали суду, що також підтверджується п.4 скарги (т.2 а.с. 3) Вказана заява надійшла до виконавчої служби 13.11.2015р.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 від 18.11.2015 року по ВП № 49431505 було відмовлено у прийнятті та у відкритті виконавчого провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 26 Закону, у звязку з відсутністю з тим, що ухвала про забезпечення позову подана в ксерокопії, у виконавчому документі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, відсутні паспортні данні. Та вказано, що 05.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно скарги ОСОБА_1 отримав копію ухвали лише 02.07.2016р., зі скаргою звернувся у суд 12.07.2016р. Враховуючи, що в матеріалах ВП № 49431505 відсутні докази отримання копії постанови виконавця, суд вважає, що ОСОБА_1 не пропущений 10 денний термін на оскарження бездіяльності та постанови виконавця (стосується ВП № 49431505). В частині бездіяльності виконавця, щодо відмови у відкритті у звязку із відсутності індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, ухвала Київського районного суду м.Харкова від 15.09.2016р. залишена без змін, тому судом не розглядається.

За ч.1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом.

За ч.2 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Виходячи із системного аналізу наведених норм закону до виконавчої служби подаються документи скріплені підписом та печаткою та не є виконавчим документом в розумінні ст.ст.17,18 Закону ксерокопія ухвали.

Таким чином, ксерокопія ухвали не є виконавчим документом, оскільки до виконавчої служби подається належним чином завірена копія ухвали, із підписом посадової особи та гербовою печаткою, тому постанова державного виконавця Манерко Д.Д. від 18.11.2015 року про відмову у прийнятті та у відкритті виконавчого провадження, відповідає вимогам Закону та скасуванню не підлягає.

Враховуючи правомірність відмови у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 від 11.11.2015р., підстави для здійснення виконавчих дій, при відмові у відкриті виконавчого провадження, відсутні, внаслідок чого підстав для визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Д. Манерко, який не відкрив виконавчого провадження після отримання листа заявника із доданою копією ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц, а також щодо неприйняття заходів до збереження житлового будинку, зазначеного в ухвалі місцевого суду Київського району м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц - відсутні.

Керуючись ст. ст. 10,11, 210, 383-387 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволені скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом

пяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.