Справа № 348/2233/16-ц
Провадження № 22-ц/779/982/2017
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач Томин О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Максюти І.О.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Надвірнянського районного суду від 11 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 10.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник належним чином не виконував кредитних зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31.10.2016 року становить 36190,62 грн. з яких 3015,97 грн. - заборгованість за кредитом; 27575,10 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1699,55 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначену суму заборгованості за кредитним договором позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 11 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку із спливом позовної давності.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаються на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що при вирішенні питання про застосування до даних правовідносин строку позовної давності судом першої інстанції не був вивчений розрахунок заборгованості позичальника, із якого вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості у розмірі 300,00 грн. здійснено 13.12.2013 року. Тобто вже після спливу строку дії картки (листопад 2009 року) відповідач продовжував виконувати свої зобов'язання щодо сплати заборгованості по кредиту.

Також вважають, що судом не було взято до уваги той факт, що Кредитний договір був пролонгований на підставі умов договору, картка перевипущена з новим строком дії по жовтень 2015 року, що є новим строком виконання зобов'язань за договором у повному обсязі.

У зв'язку з наведеним, просять скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303, ч.ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвалене судом рішення не відповідає в повній мірі зазначеним вимогам з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності, а оскільки відповідач звернувся із заявою про застосування позовної давності, з цих підстав відмовив у задоволенні позову.

Однак такий висновок суду не відповідає зібраним доказам по справі.

Судом встановлено, що 10.11.2006 року ОСОБА_2 була підписана Заява на відкриття рахунку та отримання банківських послуг. У вказаній заяві зазначається, що ОСОБА_2 ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Також позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с. 7, зворот).

Таким чином, 10.11.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого останній виявив бажання отримати кредитну картку «Універсальна» зі встановленим кредитним лімітом у сумі 1340,00 грн., сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості, терміном дії картки до 11/09.

Встановлено також, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 20).

Згідно п. 3.2 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і банк має право в будь-який момент його змінити (зменшити чи збільшити), а згідно п. 5.3 банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 6.5 Розділу І Умов та Правил клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 10-15).

Як вбачається із Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» позичальник повинен сплачувати щомісячні платежі по даній картці до 25 числа місяця, наступного за звітним, у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

За несвоєчасне погашення заборгованості банком нараховується пеня за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, при наявності прострочення кредиту чи процентів 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.

При порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а.с. 8-9).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, суму кредиту та нараховані проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року заборгованість за кредитом склала - 36190,62 грн.

07.04.2017 року відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог з цих підстав, посилаючись на те, що термін дії кредитної картки був встановлений до 30.11.2009 року, заборгованість по процентах за користування кредитом нарахована ще 25.12.2006 року, а заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 01.01.2014 року, тоді як з позовом банк звернувся у листопаді 2016 року (а.с. 52-53).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК україни, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із наданих представником позивача пояснень та розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.11.2006 року вбачається, що договір був пролонгований, відповідачу видавалася нова картка з терміном дії до жовтня 2015 року, і останній платіж за наданим кредитом ОСОБА_2 здійснив 13.12.2013 року на суму 300,00 грн. (а.с. 4-6). Згідно умов кредитування строк внесення наступного щомісячного платежу визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним, тобто 25 січня 2014 року.

Оскільки у зазначений строк позичальник платіж не вніс, то перебіг позовної давності розпочався з наступного дня після несплати чергового платежу, тобто з 26 січня 2014 року.

Із позовної заяви вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 29.11.2016 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зазначеним обставинам справи та дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог з даних підстав.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку, сума заборгованості ОСОБА_2 за договором №б/н від 10.11.2006 року станом на 31.10.2016 року становить 36190,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3015,97 грн.; заборгованість за процентами - 27575,10 грн.; нарахована комісія - 3400,00 грн.; заборгованість по судових штрафах - 2199,55 грн. (а.с. 4-6).

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в сумі 3015,97 грн. та заборгованості за процентами в сумі 27575,10 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано заборгованість по комісії та пені (накопичувальним підсумком) за несвоєчасне погашення заборгованості та штраф (фіксована частина та процентна складова) за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається зі статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 штрафу і пені як подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є необґрунтованими, а тому до стягнення з врахуванням обставин справи та суми боргу за кредитним договором підлягає штраф в розмірі 2199,55 грн. (фіксована частина та процентна складова).

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, то ухвалене рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду від 11 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 10.11.2006 року в сумі 32790,62 грн., з яких: 3015,97 грн. - заборгованість за кредитом, 27575,10 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2199,55 грн. - заборгованість по штрафах.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2622,08 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Пнівчук О.В.

Максюта І.О.