_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6562/17
Провадження № 2/520/7847/17
УХВАЛА

15.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 заяву позивача заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_1 надійшла позовна заява заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, в якій позивач просить суд витребувати у ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :45:008:0009, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 13.06.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено до попереднього судового засідання.

До позовної заяви позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, вартістю 1275530 гривень 00 копійок, кадастровий номер :45:008:0009, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У випадку, коли заяву про забезпечення позову подано до відкриття провадження у справі, така заява має бути розглянута впродовж двох днів та лише у випадку коли порушується питання про захист прав інтелектуальної власності, у іншому випадку вирішення питання про забезпечення позову до відкриття провадження у справі вбачається не можливим. Таким чином вимоги позивача про забезпечення позову розглянуті невідкладно після відкриття провадження у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам, встановленим ч.2 ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Позивач звертаючись до суду з зазначеною заявою зазначив, що ним подано позов в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування у останнього земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :45:008:0009, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5.

Позивач в обґрунтування заяви посилається на те, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2007 визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5, зобов'язано Одеську регіональну філію державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельним ресурсам» зареєструвати та видати ОСОБА_3 державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому, зазначеній земельній ділянці, площею 0,1 га, присвоєно кадастровий номер :45:008:0009. На підставі отриманого державного акту ОСОБА_3 розпорядився цією земельною ділянкою, подарувавши її за договором дарування від 28.06.2007 року ОСОБА_4, який у подальшому на своє ім'я отримав державний акт та згідно з договором купівлі-продажу від 26.11.2007 продав вказану земельну ділянку ОСОБА_1, який теж отримав державний акт на зазначену земельну ділянку та згідно з договором купівлі - продажу від 07.10.2008 року продав її ОСОБА_5 Остання також отримала державний акт на цю земельну ділянку.

Позивач також зазначив, що надалі постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2010 постанову Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2007, якою визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначену земельну ділянку, скасовано.

У звязку з чим, позивач вважає, що на підставі вищезазначеного скасованого судового рішення з комунальної власності територіальної громади м. Одеси вибула земельна ділянка, загальною площею 0,1 га, що знаходиться в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 89-А/5.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.12.2014 у справі № 520/7194/13-ц, що залишено в силі постановою Верховного Суду України від 29.03.2017, задоволено апеляційну скаргу прокуратури Одеської області та задоволено позов прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28.06.2007; визнано недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, кадастровий номер :45:008:0009, виданий 27.01.2009 на ім'я ОСОБА_6 (підстава для видачі держакту договір купівлі-продажу від 07.10.2008). Також, вказаним рішенням суду витребувано у ОСОБА_5 зазначену земельну ділянку на користь територіальної громади в особі Одеської міської ради.

Надалі позивачеві стало відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, спірна земельна ділянка відчужена ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2017, індексний № 88700408, інші переходи прав власності на вказану земельну ділянку не реєструвались.

Позивач вважає, що фактично в даному випадку протиправність вибуття зазначеної земельної ділянки підтверджується преюдиціальним рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.12.2014 у справі № 520/7194/13-ц, що залишено в силі постановою Верховного Суду України від 29.03.2017, у зв'язку з чим вказаний факт не потребує додаткового доказування.

Викладені обставини, зумовили позивача звернутись до суду з цим позовом.

У звязку з вищевикладеними посиланнями, оскільки: під час розгляду судом справи №520/7194/13-ц за позовом першого заступника прокурора м. Одеси про витребування у ОСОБА_5 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, кадастровий № :45:008:0009, що знаходиться в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 89-А/5, вказане нерухоме майно відчужено ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014року; цей факт унеможливив виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2014 у справі № 520/7194/13-ц, залишеного в силі постановою Верховного Суду України від 29.03.2017, яким задоволено апеляційну скаргу прокуратури Одеської області та позов першого заступника прокурора м. Одеси; приймаючи до уваги, що до закінчення розгляду цивільної справи за вказаною позовною заявою по суті, нерухоме майно, яке підлягає витребуванню на користь територіальної громади м. Одеси, може бути в черговий раз відчужено, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Одеси земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :45:008:0009, що знаходиться в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського, 89-А/5, яка на цей час, як стверджує позивач, перебуває у незаконному володінні відповідача, та була відчужена на його користь на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2014 року, вартість якої (земельної ділянки) складає 1275530 гривень 00 копійок, тому вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки на підставі вищевикладених обставин зазначених позивачем суд вважає, що є існування загрози невиконання та утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивача заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову є обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/6562/17 за позовом заступника прокурора Одеської області діючого в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки, а саме:

- Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :45:008:0009, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 89-А/5.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.