Справа №576/492/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.17 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді Васяновича В.М.,

при секретарі Плотніковій О.С., з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

- про встановлення факту проживання однією сімєю та одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що після розірвання шлюбу з колишньою дружиною ОСОБА_1 з 1992 року став проживати однією сімєю з ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_3 спочатку в однокімнатній квартирі по вул. Жужоми, 45/2, м. Глухів Сумської області. А коли проживали разом, їм виділили ще одну кімнату, й оформивши документи на дві квартири як на одну, за домовленістю з ОСОБА_4 10.02.1995 р. приватизували її на неї та ОСОБА_3 у рівних частинах. Також мотивує позов тим, що під час спільного проживання вони працювали, вели спільне господарство, займались вирощуванням грибів, розводили птицю, він займався бджільництвом, маючи свою пасіку, продавали мед та гриби, в них були спільні кошти, за які було придбано будівельні матеріали та зроблено ремонтні роботи, а саме, обклали квартиру цеглою та утеплили її, у квартирі зробили перегородки, підвісну стелю, перепланували на три кімнати, санвузол та кухню, підвели до квартири газ та воду. У дворі побудували гараж і сарай, поклали асфальт, а в подальшому на асфальт виклали плитку, зробили огорожу з бетонних секцій, поставили ворота. Крім того, посилається на те, що під час спільного проживання вони разом виховували її сина ОСОБА_3, а на початку 2000 року до них переїхала проживати тітка ОСОБА_4, яка померла у 2003 році. В тому ж році до них переїхав проживати ОСОБА_5 батько ОСОБА_4, який помер у 2005 році, й він (позивач) займався його похованням. Далі обґрунтовує позов тим, що її син ОСОБА_3 з 2003 року став проживати за іншою адресою, де мешкає й до теперішнього часу разом зі своєю сімєю. А з початку 2016 року ОСОБА_4 стала скаржитись на стан здоровя і влітку 2016 року їй було встановлено діагноз: «Пухлина головки підшлункової залози», проведено три операції, в звязку з чим стан її здоровя різко погіршився й вона стала потребувати сторонньої допомоги, яку надавав їй він, а саме, готував їжу, годував її, прибирав за нею, постійно спілкувався та підтримував її у важкий час, а в його відсутність інколи допомагала доглядати сусідка ОСОБА_6 Також до та після операцій перебував з нею в лікарні м. Київ та підтримував морально. Оскільки ОСОБА_4 почувалася дуже погано, розуміла стан свого здоровя, то запропонувала йому укласти шлюб для того, щоб йому щось залишилось у спадщину після її смерті, оскільки розуміла, що ним зроблено весь ремонт у квартирі, побудовано гараж і фактично вважала його своїм чоловіком. Погодившись на цю пропозицію з участю нотаріуса було підготовлено заяву про державну реєстрацію шлюбу, яка повинна була відбутись 25 жовтня 2016 року, але у цей день ОСОБА_4 померла, похованням якої та поминальними заходами теж займався він (позивач). Враховуючи викладене, позивач просив суд встановити факт його спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в період часу з липня 1992 року до дня смерті, та надати йому право на спадкування за законом після її смерті зі спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи, та пояснив суду, що дійсно ОСОБА_1 проживав з його матірю ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, яка належала йому (відповідачу) та матері. Однак, відповідач в суді заперечив, що ремонт у квартирі та інші роботи проводилися лише позивачем і за рахунок його коштів, бо в наданих ним товарно-транспортних накладних не зазначено адресу доставки, тому незрозуміло чи були використані придбані матеріали на ремонт їх квартири чи якоїсь іншої. Також послався на те, що останній не надав суду доказів, які б свідчили про те, що його заробітна плата була більшою ніж матері. Крім того, суду пояснив, що дійсно мати хотіла укласти шлюб з ОСОБА_1, але на його думку, той не виявляв такого бажання, проживши з нею 26 років, і лише за день до смерті погодився укласти шлюб, тому просив відмовити у задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 з його матірю ОСОБА_4 Також відповідач в суді заперечив і проти задоволення вимог про надання позивачу права на спадкування за законом разом з ним як спадкоємцем першої черги, посилаючись на те, що дійсно влітку 2016 року в його матері було виявлено хворобу і з часу її виявлення вона лікувалася в різних медичних закладах, але не весь час була в безпорадному стані. При цьому ліки, продукти харчування їй придбавав не лише позивач, а й він (відповідач), і теж часто бував у неї в лікарні, а ОСОБА_1 не надав суду доказів, зокрема, чеків, квитанцій на підтвердження придбання ним ліків, продуктів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що добре знала ОСОБА_1, ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_3, і їй відомо, що ОСОБА_1 став проживати з ОСОБА_3 десь з початку 90-х років. Вони жили як повноцінна сімя, і коли ОСОБА_3 захворіла, то ОСОБА_1 за нею доглядав.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що на вул. Жужоми в м. Глухів проживає з 1985 року, пізніше познайомилася з ОСОБА_4, яка мешкала по сусідству, а на початку 90-років вона стала жити з ОСОБА_1 ОСОБА_9 свідок показала, що добре знала цю сімю, вони вели спільне господарство, разом відпочивали, виховували сина ОСОБА_10 від іншого шлюбу ОСОБА_3. А коли вона захворіла, то нею в основному опікувався ОСОБА_1, а син бував рідше. Крім того, суду показала, що була свідком того, як ОСОБА_3 приходив відвідати хвору матір та приносив їй сік, а та говорила ОСОБА_1, щоб той віддав йому гроші за сік.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що з 1987 року подружилася з ОСОБА_4, яка з початку 90-х років стала проживати з ОСОБА_1, вони жили однією сімю, разом вели господарство, виховували сина ОСОБА_10 від попереднього шлюбу ОСОБА_3. ОСОБА_1 мав пасіку, підвів газ до будинку, де вони жили, виконував ремонтні та інші роботи по його облаштуванню. Крім того, суду показала, що в 2003 2005 роках з ними жила тітка ОСОБА_4 баба ОСОБА_5, яку вони з ОСОБА_1 доглядали, а також її батько ОСОБА_5, й коли ті померли, вони їх поховали. ОСОБА_9 пояснила, що влітку 2016 року ОСОБА_4 захворіла й за нею доглядав ОСОБА_1, возив її в лікарню, а коли відлучався, то на його прохання вона теж часто залишалася з ОСОБА_4, готувала їй їжу, прибирала тощо, а син бував рідше. Крім того, свідок суду показала, що була свідком того, як ОСОБА_3 приходив відвідати хвору матір та приносив їй сік, а та говорила ОСОБА_1, щоб той віддав йому гроші за сік.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

А ч.2 ст. 3 СК України передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зсвідоцтва про смерть ОСОБА_11 I-БП №268669, виданого 25 жовтня 2016 року Глухівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_4 померла 25 жовтня 2016 року в м. Глухів у віці 57 років. В суді також уcтановлено, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_4 з 1992 року по день її смерті в квартирі АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме, по 1/2 частині кожному (а.с. 10), а з 27.05.2009 р. по теперішній час він зареєстрований за цією адресою. З Державного акта на право власності на землю серія ЯЕ №386333. виданого 24.09.2007 р., вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої на вул. Жужоми, 45/2, в м. Глухів, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, і кожному належить по 1/2 частині цієї земельної ділянки, тобто, по 500 кв.м (а.с. 11). Також судом установлено, що за час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_12 на підставі рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради №79 від 20.03.2003 р. проводили реконструкцію цієї квартири, побудували гараж, тощо, і ці обставини відповідачем фактично не оскаржувалися, оскільки той лише заявив, що на це були витрачені не лише кошти позивача, а і його матері, тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Крім того, в суді встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про його розірвання, виданим 06.07.1992 р. (а.с. 8), та шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_13 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про його розірвання, виданим 13.03.1986 р. (а.с. 105), й на час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в іншому зареєстрованому шлюбі вони не перебували, й дані обставини не заперечуються відповідачем, а тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4403 вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в Сумській центральній районній лікарні з 19.07.2016 р. по 26.07.2016 р. з приводжу захворювання - злоякісний новоутвір голівки підшлункової залози (а.с. 32). З довідки Глухівської центральної районної лікарні №4112 від 20 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 було засвідчено ЛКК Глухівської ЦРЛ та встановлено діагноз «злоякісне новоутворення підшлункової залози», заключення стан хворої важкий, знаходиться в межах ліжка. Згідно виписки з амбулаторної картки ОСОБА_4, виданої 17.03.2017 р. поліклінічним відділенням Глухівської ЦРЛ, з 30.07.2016 р. ОСОБА_4 знаходилася на листку непрацездатності з 30.07.2016 р. з приводу злоякісного новоутворення підшлункової залози, й відповідно до записів у ній 19.08.2016 р., 29.08.2016 р. та 08.09.2016 р. вона зявилася до лікаря в супроводі чоловіка, також була у лікаря 15.09.2016 р., 25.09.2016 р., а 12.10.2016 р. в супроводі чоловіка зявилася до хірурга в супроводі чоловіка, стан хворої важкий; 20.10.2016 р. оформлена довідка про її важкий стан; 21.10.2016 р. оглянута лікарем на дому, загальний стан хворої важкий, знаходиться в межах ліжка, відмічається виражений больовий синдром, з метою знеболювання призначено розчин морфіну, оформлена заявка ОСОБА_1 про отримання наркотичних засобів; 24.10.2016 р. виклик лікаря додому, хвора предявляє скарги на нестерпні болі, які знімаються наркотичними засобами, лікарем продовжено призначення розчину морфіну, а 25.10.2016 р. хвора померла. З листка непрацездатності серія АДА №389193 вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні №10 з 27.09.2016 р. по 11.10.2016 р. (а.с. 36)

Із заяви ОСОБА_4 про державну реєстрацію шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Глухову реєстраційної служби Глдухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, посвідченої 21.10.2016 р. приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_14 (реєстр. №2048), вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовилися від направлення на медичне обстеження і просили зареєструвати їх шлюб (а.с. 24).

Проаналізувавши досліджені під час судового розгляду письмові докази, показання свідків, а також пояснення сторін, суд вважає необхідним встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1992 року по 25 жовтня 2016 року, оскільки в суді доведено, що проживаючи разом, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, і під час її хвороби ОСОБА_1 опікувався нею. При цьому, незважаючи на те, що відповідач в суді заявив, що не визнає цього, суд вважає, що своїми поясненнями ОСОБА_3 фактично підтвердив цей факт, пояснивши суду, що ОСОБА_1 приймав участь в ремонті, лише заперечуючи його роль в цьому (кількість витрачених матеріалів тощо), а також, що дійсно позивач та його мати прожили разом близько 26 років, й за життя вона виявляла бажання зареєструвати з ним шлюб, тобто, узаконити їх подружні стосунки, що підтверджується і дослідженою в суді її заявою про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1 В той же час, розглядаючи справу в частині вимог позивача про надання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, суд дійшов таких висновків. Так, за змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А згідно ст. 1264 цього Кодексу у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно ж до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. А в суді встановлено, що спадкоємець першої черги ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, про що свідчить заведення 15.03.2017 р. спадкової справи приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу ОСОБА_15 (а.с. 111). Згідно ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере в ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обовязкову частку у спадщині. При цьому, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Тобто, виходячи з цих положень закону, підставами для задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування, є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх пяти вищезазначених обставин.

А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, хоч в суді й установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 тривалий час (більше 24 років) проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрацію шлюбу, але належних доказів в підтвердження того, що позивач тривалий час опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу померлій ОСОБА_4 при наявності в неї тривалої хвороби, що призвела до безпорадного стану, суду не надано. Зокрема, суд вважає, що її лікування, починаючи з липня 2016 року, та перебування в лікарні ще не свідчило про її безпорадний стан, а такий стан слід вважати з 12.10.2016 р., що підтверджується дослідженою в суді випискою з замбулаторної картки ОСОБА_4 Не підтвердили факт знаходження ОСОБА_4 тривалий час в безпорадному стані й допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про надання права на спадкування разом із ОСОБА_3 як спадкоємцем першої черги слід відмовити за їх необгрунтованістю. Також зважаючи на те, що позов задоволено частково, а саме, одна із двох заявлених вимог, кожна з яких була оплачена судовим збором у розмірі 640 грн., то згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 640 грн. понесених витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з липня 1992 року до дня її смерті 25 жовтня 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. понесених витрат по оплаті судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя