Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/588/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондрі Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, -

ВСТАНОВИВ :

КС «Полтава і полтавці» 09 лютого 2016 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою в порядку ст. ст. 383-385 ЦПК України на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про накладення арешту на грошові кошти.

В своїй скарзі посилається на те, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання рішень про стягнення боргу з кредитної спілки на користь членів спілки на загальну суму 2252268,42 грн., в межах якого державним виконавцем згідно з постановою від 14 січня 2016 року накладено арешт на кошти, що містяться в касі та належать кредитній спілці «Полтава і полтавці».

Таку постанову скаржник вважає незаконною.

Просив суд скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів в касі КС «Полтава і полтавці» від 14 січня 2016 року та зобовязати Управління ДВС зняти арешт з коштів в касі КС «Полтава і полтавці».

В судове засідання представник скаржника не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без участі представника.

Представник субєкта оскарження також за викликом не зявився.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, матеріали цивільної справи № 552/5752/15-ц, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2015 року в справі № 552/5752/15-ц (провадження № 2/552/2266/15) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з КС «Полтава і полтавці» на користь ОСОБА_1 500 грн. по договору № 94 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 16 травня 2013 року, 28349,22 грн. по договору № 170 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 23 вересня 2014 року, а всього 28849,22 грн. Стягнуто з КС «Полтава і полтавці» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що зазначене судове рішення в праві № 552/5752/15-ц на користь ОСОБА_1 КС «Полтава і полтавці» виконано не було, по справі видано виконавчі листи, які були предявлені на примусове виконання.

Також судом встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження № 47581158 з примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості з КС «Полтава і полтавці» на користь фізичних осіб та держави (а.с. 99-105).

Встановлено, що в межах зведеного виконавчого провадження здійснюється і примусове виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/5752/15-ц про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1 з КС «Полтава і Полтавці» на загальну суму 28849,22 грн. (ВП № 49447485), станом на час вирішення справи судове рішення залишається невиконаним.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 14 січня 2016 року було винесено постанову, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться в касі та належать боржнику КС «Полтава і полтавці».

В силу норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що набрала чинності 05 жовтня 2016 року, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення арешту на грошові кошти КС «Полтава і Полтавців», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 11 зазначеного Закону в редакції на час прийняття відповідного рішення державним виконавцем, передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, в силу норм Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено саме обовязок вживати заходи примусового виконання, а одним із таких заходів є звернення стягнення на грошові кошти боржника.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення арешту, передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Статтею 57 зазначеного Закону також передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї.

Враховуючи зазначені вище норми Закону України «Про виконавче провадження», а також покладений на державного виконавця обовязок вживати заходів примусового виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця Запорожець Т.Ю. від 14 січня 2016 року про арешт коштів боржника прийнята на підставі та в межах повноважень, наданих державному виконавцеві, є повністю обґрунтованою та законною.

Тому суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги КС «Полтава і полтавці».

Посилання скаржника в поданій до суду скарзі на ту обставину, що оскаржуваною постановою державним виконавцем порушено норми ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», не заслуговує на увагу.

Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. При цьому нормою право передбачено, що кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Як встановлено судом, державним виконавцем накладено арешт саме на кошти, які належать боржнику КС «Полтава і полтавці», а не на внески (вклади) членів кредитної спілки.

Безпідставним є посилання скаржника на те, що у звязку з накладенням арешту неможливе функціонування кредитної спілки, сплата нею обовязкових платежів та виплата заробітної плати, оскільки державний виконавець не приймав рішень щодо обмеження господарської діяльності кредитної спілки.

При вирішенні скарги суд також виходить з того, що норми чинного законодавства лише забороняють звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання (частина друга статті 52 Закону України "Про виконавче провадження"). Жодні інші обмеженні в законодавстві відсутні.

При цьому частиною 3 ст. 52 Закону передбачено, що готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

Отже, скарга КС «Полтава і полтавці» є повністю безпідставною.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Кредитної спілки «Полтава і полтавці» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний термін з дня проголошення ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_3

Суддя Н.Л.Яковенко

15.06.2017