Справа № 750/2933/17
Провадження № 4-с/750/29/17
У Х В А Л А

15 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю субєкта оскарження ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1,

заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

16 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 вересня 2016 року у виконавчому провадженні № 41365579 неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 вересня 2016 року у виконавчому провадженні № 41365579 та зобовязати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 повноцінно провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа № 2/2506/732/11, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова.

Доводи скарги зводяться до того, що головний державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника та безпідставно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Представник заявника у судове засідання не зявився, просив розглянути скаргу без його участі.

Субєкт оскарження у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на безпідставність вимог скарги і зазначив, що стягувач повторно подавав заяви про прийняття на виконання вказаного виконавчого листа. Крім того, суб'єкт оскарження пояснив, що ним були вчинені всі передбачені законом дії для виконання судового рішення.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, 06 квітня 2017 року подав заяву про розгляд скарги без його участі, вказавши, що проти задоволення скарги заперечує (а/с 20).

Заслухавши пояснення субєкта оскарження та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебував виконавчий лист № 2/2506/732/11, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» заборгованості по кредиту в сумі 5964 грн. 93 коп.

Відповідно до змісту ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент надходження виконавчого документа на виконання, державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Так, 15 серпня 2012 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

У ході виконання вказаного виконавчого документа, з метою виявлення доходів та майна, що належать боржнику і на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, головним державним виконавцем було направлено запити до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Чернігів.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Також, згідно відповіді Державної податкової служби України інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ щодо ОСОБА_3 не надходила.

Відповідно до інформації Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії та осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи відомостей щодо ОСОБА_3 не знайдено.

Згідно відповіді Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Чернігів за боржником не зареєстровано право власності на транспортні засоби.

Також, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, право власності на об'єкти нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Крім того, 14 вересня 2016 року головним державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, у зв'язку з чим встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 майна, що належить боржнику і на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу - не виявлено, про що складено акт.

29 вересня 2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а/с 3).

Крім того, судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» після прийняття оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у квітні та травні 2017 року пред'являло на виконання вказаний виконавчий лист, проте у зв'язку з відсутністю сплати стягувачем авансованого внеску, виконавчий лист було повернуто без прийняття його до виконання, про що державним виконавцем винесені повідомлення 25 квітня 2017 року та 31 травня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час проведення виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснювалося частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, оскільки головним державним виконавцем були проведені всі дії щодо розшуку майна боржника, доходів, рахунків і вони виявилися безрезультатними, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 29 вересня 2016 року головним державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, в оскаржуваній постанові було роз'яснено право повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання в строки встановлені Законом України «Про виконавче провадження», чим і скористався стягувач, пред'являючи виконавчий лист на повторне виконання, тобто права стягувача обмежені не були.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, у звязку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 293, 383-388 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: