Справа № 477/868/17
Провадження № 2/477/658/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки та домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право на дві земельні частки (пай) площею кожна по 2,86 умовно кадастрових гектарів кожна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебувають у колективній власності КСП Південний с. Котлярове Вітовського району Миколаївської області, та домоволодіння, що розташоване за адресою: с.Котлярове, вул. Миру, 12, Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2, померлої 04 грудня 2001 року.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що ОСОБА_2 є його бабусею та померла 04.12.2001 року. ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_2, помер 30 листопада 1999 року. Їх син, а його ( позивача) батько ОСОБА_4 помер до смерті своїх батьків 02 березня 1998 року.

Після смерті діда ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у виді вищевказаного домоволодіння, а також права на земельну частку пай, які фактично прийняла його дружина - ОСОБА_2 Однак за життя дід не оформив належно правовстановлюючих документів щодо домоволодіння, а сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. ОСОБА_2, прийнявши спадщину, своїх прав щодо вказаного майна та майнового права не оформила.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вказане майно та майнові права, а також на право на земельну частку (пай), що належало їй особисто, однак стосовно якого оригінал правовстановлюючого документу також не зберігся, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на спадкове майно та майнові права визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог суд встановив, що за даними копії свідоцтва народження позивача серії ІV 333762, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_4 (а.с. 11) .

Відповідно до копії свідоцтва ІІІ-УР № 583343, батьками ОСОБА_4 та, відповідно дідом і бабою позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які перебували у шлюбі з 24 жовтня 1959 року (а.с. 13 - 14).

Згідно копії свідоцтва про смерть І-ФП № 079694, ОСОБА_4 батько позивача помер 02 березня 1998 року (а.с. 12), на час смерті із яким проживали його батьки (а.с. 15).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть І-ФП № 010064, ОСОБА_3 помер 30 листопада 1999 року (а.с. 16).

На час його смерті із ним проживала дружина ОСОБА_2, що підтверджується даними виконавчого комітету Котляревської сільської ради (а.с. 17), а отже за положеннями цивільного кодексу (1963 року), чинного на час відкриття спадщини, остання є такою, що спадщину прийняла (ст.549 ЦК), та спадкове майно належне їй з часу відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК 1963 р).

Спадкові справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за даними Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с. 35-37) не заводились.

За даними копії свідоцтва про смерть І-ФП № 253630, ОСОБА_2 померла 04 грудня 2001 року (а.с. 9) .

За даними виконавчого комітету Котляревської сільської ради на час смерті ОСОБА_2, остання мешкала сама, осіб зареєстрованих із нею не значилось (а.с. 10).

Відповідно до копії спадкової справи, (а.с. 40), після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини в інтересах свого сина, на той час неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася його мати ОСОБА_5 (а.с. 41). Інші особи, які б прийняли спадщину відсутні. Дані щодо відсутності заповіту нотаріусом перевірено.

В той же час, ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права та підстави, з яких він був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються письмовими розяснення нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 10.03.2017 року, згідно яких нотаріусу не надано правовстановлюючих документів щодо спадкового майна (а.с. 54).

Відповідно до п.4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вказує позивач, правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння його дід не одержував.

Однак, за даними довідки виконавчого комітету, згідно відомостей погосподарської книги, головою домогосподарства за адресою с.Котлярове, вул. Миру, 12 Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області з 1996 2000 роки значився ОСОБА_3 (а.с. 19).

За даними технічного паспорту вказаного домоволодіння, останній 1990 та 1952 років побудови.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право .

Реєстрація права власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття ОСОБА_3 вказаного домоволодіння, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

За такого суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_3 набув права власності на це нерухоме майно (домоволодіння), однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив.

Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності ОСОБА_3 на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав позивачу як наступному спадкоємцю.

Щодо права на земельні частки (пай), то як вказує позивач та надав з цього відповідні докази, оригінали правовстановлюючих документів сертифікатів не збереглися.

Відповідно до довідки відділу у Вітовського районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20.02.2017 року № 3-434/0-342/6-17, за даними Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), ОСОБА_2 належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0170349 від 17.03.1998 за № 11428, за ОСОБА_3 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0170368 від 05.05.1998 року за № 11438 (а.с. 18).

Згідно ч.2 ст. 548 ЦК 1963 р, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 2 ст.529 ЦК 1963 р., онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Як встановлено по даній справі, батько позивача та син спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 помер раніше за своїх батьків, а тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ч.2 ст. 529 ЦК 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та саме норми якого мають бути застосовані до спірних правовідносин.

З наведеного, та встановивши, що позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, а також належність вищевказаного майна та майнових прав до спадкової маси після її смерті, встановивши, що можливість оформлення вказаних спадкових прав нотаріально вичерпана, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом шляхом визнання за ними права власності на вказане майно та майнові права.

Керуючись ст.ст. 11, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 04 грудня 2001 року:

- право власності на домоволодіння 12 по вул. Миру в с. Котлярове Вітовського району Миколаївської області з господарськими будовами та спорудами;

- право на земельну частку (пай) в землі КСП «Південний» с.Котлярове Вітовського району Миколаївської області, посвідчену сертифікатом серії МК №0170349 від 17.03.1998 року за № 11428, що було видано на імя ОСОБА_2;

- право на земельну частку (пай) в землі КСП «Південний» с.Котлярове Вітовського району Миколаївської області, посвідчену сертифікатом серії МК №0170368 від 05.05.1998 року за № 11438, що було видано на імя ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Семенова