Справа № 202/2615/17
Провадження №4-с/202/28/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із скаргою, у якій просить суд: зняти арешт з всього майна ОСОБА_1, за виконавчим провадженням ВП № 5965619, ВП № 5975475, ВП №5975622 та скасувати заборону на його відчуження, в тому числі шляхом надсилання ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції копії відповідної постанови до органів державної реєстрації речових прав та обтяжень.

В обґрунтування зазначеної скарги заявник посилається на те, що згідно з інформаційною довідкою ним було встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо арешту всього належного йому нерухомого майна. Запис про обтяження № 6467123, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5975475 видана 25.01.2008 року.

Запис про обтяження № 6467160, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5975622 видана 25.01.2008 року.

Запис про обтяження № 6467197, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5965619 видана 24.01.2008 року.

По виконавчому провадженню серії ВП №5965619 від 14.04.2008 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження»; по виконавчому провадженню серії ВП № 5975475 від 14.04.2008 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження»; по виконавчому провадженню серії ВП №5975622 від 14.04.2008 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу на підставі ст. 40, 76 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_4 ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції сповістив його, що наразі відносно нього жодних виконавчих провадження немає.

За таких умов склалася ситуація, коли підтверджено, що в ОСОБА_1 немає ніяких зобов'язань перед іншими особами, виконавче провадження закінчено, а арешт з невідомих причин не знято, тобто він фактично позбавлений права розпорядження своїм майном через бездіяльність держаного виконавця, яка полягає у не знятті арешту з майна в той час, як арешт мав бути обовязково знятий.

Через такі обставини він вимушений звернутися до суду.

Представник заявника в судове засідання з'явився, просив суд скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, заперечень проти вимог скарги до суду надано не було.

Суд, заслухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2007 року по цивільній справі № 2-3160/2007, з відповідача ОСОБА_1, було стягнуто на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 7314,86 грн., витрати на проведення експертизи 400 грн., моральну шкоду у розмірі 1700 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 96 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 30 грн., а всього 9527,86 грн.; на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1700 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 30 грн., а всього стягнено 1747 грн.; на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 1700 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді у розмірі 30 грн., а всього стягнено 1747 грн.

На виконання згаданого судового рішення Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська 14.01.2008 року було видано виконавчі листи № 2-3160, які стягувачами було пред'явлено до ОСОБА_4 ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції.

Державним виконавцем зазначеного підрозділу ДВС було відкрито виконавчі провадження ВП № 5965916, ВП 5975475, ВП 5975622, які тривали до 14.04.2008 року.

Під час згаданого виконавчого провадження постановами державного виконавця було накладено арешт та застосовано заборону на відчуження усього майна, що належить боржнику ОСОБА_1: запис про обтяження № 6467123, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5975475, видана 25.01.2008 року; запис про обтяження № 6467160, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5975622, видана 25.01.2008 року; запис про обтяження № 6467197, підставою якого є постанова державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 5965619, видана 24.01.2008 року.

Постановами державного виконавця зазначеного відділу ДВС від 14.04.2008 року виконавчі листи № 2-3160 від 14.01.2008 року було повернуто.

Відповідно до листаОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.10.2016 року за №12306/05-40 стосовно зняття арешту з майна ОСОБА_1 зазначено, що згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт можливо зняти у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документу за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат на проведення виконавчих дій). Так як боржником не було сплачено борг, виконавчий збір та витрати, у державного виконавця не було законних підстав для зняття арешту накладеного на майно боржника.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У випадку, коли боржник оскаржує дії державного виконавця щодо підставності та обґрунтованості арешту накладеного на майно, таке звернення підлягає розгляду шляхом подачі боржником скарги на дії державного виконавця (ст. 383 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» п. 18 роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 385 ч.1 ЦПК України скарга може бути подана до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Отже, законодавець пов'язує строк виникнення права на звернення до суду, відраховуючи 10-денний термін саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Встановлений ст. 385 ч. 1 ЦПК України 10-денний строк на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця відповідно до ст. 67 ЦПК України є процесуальним і може бути поновлений за наявності поважних для цього причин, що передбаченого ст. 73 ч. 1 ЦПК України, лише за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання.

На перевірку дотримання цього строку і при прийнятті скарг на рішення державного виконавця дано роз'яснення судам в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Однак подаючи скаргу скаржник не оскаржує дії державного виконавця, а просить суд скасувати арешт з всього рухомого та нерухомого майна, тому суд не вбачає підстав для залишення скарги без розгляду та не вбачає законних підстав для задоволення скарги по суті, оскільки державний виконавець при винесенні постанови про повернення виконавчих документів, діяв у спосіб і в межах наданих йому повноважень відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись: ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, ст. ст. 3,7, 10,11,14,210, 386-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги .

Суддя Л.П. Слюсар