Справа № 755/4050/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
при секретарі Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, Головне управління державної міграційної служби України в м. Києві, Комісія при Президентові України з питань громадянства про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України у м. Києві до 24 серпня 1991 року та встановлення факту постійного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.
Вимоги мотивує тим, що він постійно проживає на території України в м. Києві з 1991 року куди разом з сім`єю переїхали з Вірменії.
З моменту переїзду до України і до придбання власного житла квартири за адресою АДРЕСА_1 вони разом з сім`єю постійно проживали за адресою АДРЕСА_2 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2004 року встановлено факт його постійного проживання на території України з 1992 року по 2004 рік.
В подальшому він звернувся до Дніпровського районного відділу державної міграційної служби в м. Києві з метою оформлення паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено з посиланням на необхідність надання відповідного судового рішення щодо встановлення факту, що має юридичне значення.
За таких обставин він позбавлений можливості набути громадянство України без відповідного рішення суду щодо встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року та встановлення обставин постійного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2017 року до участі у справі було залучено у якості заінтересованих осіб Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Комісію при Президентові України з питань громадянства України (а.с. 29).
В судовому засіданні заявник та представник заявника ОСОБА_2 підтримали подану заяву та викладені у ній обставини.
Представники заінтересованих осіб Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Яцинік Ю.В. та представник Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Лемешко Н.П. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заявлених вимог, посилаючись на підстави викладені в письмових запереченнях (а.с. 43-46).
Представник заінтересованої особи Комісії при Президентові України з питань громадянства ОСОБА_3 суду подав заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника (а.с. 39).
Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представників заінтересованих осіб Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 відповідно поданої заяви просить встановити факти його постійного проживання на території України в м. Києві до 24 серпня 1991 року та постійного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років для оформлення набуття громадянства України.
Підстави набуття громадянства України та коло осіб визначені Законом України «Про громадянство України». Зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Допитаний судом свідок ОСОБА_4 суду засвідчив, що він сусід заявника, знає його порядку з семи років, коли ОСОБА_5 ще був дитиною, сім`я ОСОБА_6 знімала квартиру АДРЕСА_3 куди заселилася приблизно влітку 1991 року, ОСОБА_5 тоді в школу ще не ходив. З того часу заявник постійно жив у їхньому будинку, закінчував школу № 66 м. Києва.
Свідок ОСОБА_7 засвідчила, що у 1994 р. вона заселилася жити в будинок АДРЕСА_4 . Сім`я ОСОБА_1 з їх слів переїхала в Україну після землетрусу на постійне місце проживання та була їхніми сусідами у квартирі АДРЕСА_5 , вона дружила із сестрою заявника. 10-11 класи Армен навчався у школі № 66, де також навчалась вона. Останні п`ять років заявник проживає у квартирі АДРЕСА_6 .
Свідок ОСОБА_8 засвідчив, що він жив на вул. Каунаській у одному дворі з ОСОБА_9 , який є його другом з дитинства з 1991 року, він бував вдома у ОСОБА_5 . Заявник ходив у школу № 66. Останні п`ять років із заявником бачаться щодня.
В підтвердження заявлених вимог надано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2004 року, ухвалене у справі № 2-3030/2004р., яким встановлено факт постійного проживання в Україні в м. Києві ОСОБА_1 з 1992 року (а.с. 13).
Також до заяви долучені довідка Державної прикордонної служби України від 21.02.2017 №64/А-1741, відповідно до якої ОСОБА_1 за період з 20.02.2012 р. по 15.02.2017 р. перетинав державний кордон України 16.11.2016 року (виїзд), 27.11.2016 року (в`їзд) та 09.12.2016 року (виїзд), 15.12.2016 року (в`їзд) (а.с. 9).
Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2012року (а.с. 11).
Згідно довідки ПрАТ «Київстар» від 27.01.2016 р. ОСОБА_1 є його клієнтом з 06.01.2006 р. (а.с. 26) та довідки ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» є клієнтом «Метро» з 13.02.2007 року і на протязі усього терміну систематично здійснює закупки в Метро ТЦ -10, що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Григоренка, 43 (а.с. 27).
Посвідчення водія заявник отримав 26.05.2006 року (а.с. 21).
Відповідно Посвідчення про приписку № 43 МО України, ОСОБА_1 взятий на облік Дніпровським районним у м. Києві військоматом у листопаді 2006 року (а.с. 24, 25).
Згідно ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на спірний період до 24.08.1991 року йому виповнилося 7 років.
Суд критично відноситься до пояснень вищевказаних свідків, оскільки свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона познайомилась із заявником у 1994 р., свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 достовірно стверджувальних показів не надали за давністю подій в часі, при цьому ОСОБА_8 пояснив, що у 1991 році вони були дітьми, тому точно все не пам`ятає, свідок ОСОБА_4 також назвав орієнтовну дату заселення сім`ї ОСОБА_10 в будинок АДРЕСА_4 , а саме пояснив, що це було приблизно влітку 1991 року.
Крім того, пояснення вказаних свідків щодо постійного проживання на території України заявника до 24 серпня 1991 року не підтвердженні будь якими іншими належними та допустимими доказами.
Надані заявником вищезазначені документи свідчать про події вже після 24.08.1991 року, тому правового значення стосовно заявлених вимог у цій частині не мають.
До того ж у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2004 року, яким встановлено факт постійного проживання в Україні в м. Києві заявника з 1992 року, зазначено про те, що відповідно довідки спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 267 Дарницького району м. Києва Айвазян Армен Акопович навчався у середній школі № 267 з 01.09.1993 року по 10.06.2000 року, що також не включає спірний період (а.с. 13).
Отже, за вищевикладених обставин, з урахуванням вимог закону, заявником не доведено будь якими належними доказами факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 р.
Крім цього, питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, Питання організації виконання Закону України ,,Про громадянство України (зі змінами та доповненнями), яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
У пункті 44 вказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України Законом не передбачено.
Докази що містяться в матеріалах справи не свідчать про постійне проживання на законних підставах заявника на території України в розумінні ст. 1 Закону України «Про громадянство».
Таким чином, суд вважає, що заявлені вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. ст. 1, 4, 11, 60, 234, 235, 256, 257, 259 ЦПК України суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві, Головне управління державної міграційної служби України в м. Києві, Комісія при Президентові України з питань громадянства про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя