У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15 травня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 030.29-50/344-К, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 93 100 дол. США зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим строком повернення 14 травня 2033 року. На порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконував, тому станом на 08 травня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 1 730 307 грн 21 коп., з яких: 1 055 845 грн 07 коп. - заборгованість за кредитом; 674 462 грн 15 коп. - заборгованість за відсотками.

У зв'язку із викладеним, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 1 730 307 грн 21 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року, залишеним без змінухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 730 307 грн 21 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 030.29-50/344-К, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 93 100 дол. США зі сплатою 13,50 % річних з кінцевим строком повернення 14 травня 2033 року.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 08 травня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 730 307 грн 21 коп., з яких: 1 055 845 грн 07 коп. - заборгованість за кредитом, 674 462 грн 15 коп. - заборгованість за відсотками, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе грошові зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності та про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування заборгованості були предметом дослідження апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко