АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6408/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1468/17Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В..,

Суддів: Дорош А.І., Карпушина Г.Л.

при секретарі : Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: начальника Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради ОСОБА_3 про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

В С Т А Н О В И Л А :

08 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, в якому прохала визнати накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності протиправними, поновити її на посаді лікаря з ультразвукової діагностики, лікаря з фізіотерапії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову вказала, що наказом № 47 її було звільнено з посади лікаря ультразвукової діагностики з 25 липня 2016 року згідно ч.3 ст. 40 КЗпП України, проте вона вважає звільнення незаконне, оскільки з нею трудовий договір було розірвано раніше - наказом № 42 від 12 липня 2016 року, після скасування даного наказу, її поновлено на роботі не було, тому вказане є підставою для її поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 липня 2016 року по день поновлення на посаді..

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: начальника Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради ОСОБА_3 про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

З рішенням суду не погодилася позивач, в звязку з чим подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим в звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що вона була звільнена з численними порушеннями законодавства.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом № 20 від 25 серпня 1997 року ОСОБА_2 прийнято на роботу в якості лікаря гастроентеролога Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, наказом № 9 від 11 січня 1999 року переведена на 0,5 ставки лікаря УЗД кабінету та наказом 14 від 27 березня 2003 року прийнята на 0,5 ставки на посаду лікаря фізіотерапевта за сумісництвом.

Наказом № 48 від 16 вересня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме за безпідставну відсутність на робочому місці 11 вересня 2015 року і 15 вересня 2015 року.

Наказом №51 від 21.10.2015 року в зв'язку з порушенням трудової дисципліни лікаря ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за безпідставну відсутність на робочому місці 30 вересня 2015 року.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 травня 2016 року підтверджено правомірність вищевказаних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності./ а.с. 225-227/.

Крім того, наказом № 27 від 05 травня 2016 року ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання розпорядження адміністрації та не надання своєчасного звіту про результати роботи ультразвукової та фізіотерапевтичної служб./ а.с. 231/.

Наказом № 42 від 12 липня 2016 року позивача було звільнено по п. 3 ст.40 КЗпП України в звязку з систематичним невиконанням без поважних причин службових обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку./ а.с.85-86/

В той же день, вказаний наказ був доведений до відому ОСОБА_2, проте остання від підписання вищевказаного наказу та отримання трудової книжки відмовилась, що підтверджується відповідними актами від 12 липня 2016 року/ а.с.82, 87/.

Як вбачається з довідки Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради за № 656 від 20 липня 2016 року з ОСОБА_2 проведено повний розрахунок і виплату всіх належних сум при звільненні, що в свою чергу підтверджується листом Управління Держпраці у Полтавській області за № 16-К687/01-197 від 28.07.2016 року / а.с. 42-43,98/.

На підставі службової перевірки від 22.07.2016 року, наказом № 45 від 25липня 2016 року, наказ № 42 від 12 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 скасовано. На заміну видано наказ № 46 від 25 липня 2017 року про звільнення позивача з посади лікаря фізіотерапевта з 25.07.2016 р. за сумісництвом) та наказ № 47 від 25 липня 2016 р. про звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря ультразвукової діагностики з 25.07.2016 року з підстав передбачених в скасованому наказі про звільнення / а.с. 45,58/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку в частині відсутності на робочому місці, підтверджується належними та допустимими доказами, звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача було проведено з порушенням норм законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_2П.з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

З урахуванням положень ст. 147 КЗпП України звільнення за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, зазначив, що після притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказів від 16.09.2015 р.№ 48 та № 51 від 21.10.2015 року, позивачці втретє оголошено догану наказом № 27 від 05.05.2016 року, 07.07.2016 року о 15-10 год ОСОБА_2 самовільно залишила робоче місце та територію госпіталю та була відсутня до кінця робочого дня,що підтверджується відповідним актом / а.с.49/, лише після чого наказом №42 від 12 липня 2016 року ОСОБА_2 було звільнено у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин службових обовязків.

Крім того, вирішуючи питання щодо правомірності накладення дисциплінарних стягнень, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що відповідачем дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений ст.149 КЗпП України під час звільнення позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Також, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_2 щодо невиплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 липня 2016 року по 25 липня 2016 року, спростовується наступним.

Як вбачається з довідки Комунального закладу " Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради за № 690 від 01 серпня 2016 р. адресованій ОСОБА_2, останній було повідомлено, що їй зроблено нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2016 року по 25 липня 2016 року за 9 робочих днів у загальній сумі 1867,29 грн., з якої утриманий прибутковий податок та військовий збір в сумі 364,12 грн., сума до виплати склала 1503,17 грн. Нарахування вказаних коштів позивачу, також підтверджено розрахунковими листами відповідача.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на лист Управління Держпраці у Полтавській області за № 16-К687/01-197 від 28.07.2016 року як на факт підтвердження неотримання нею коштів за вимушений прогул, оскільки перевірка Управлінням Держпраці у Полтавській області по скаргам ОСОБА_2 була проведена до виплати позивачу спірних коштів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_4 / підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя : ___________ Т.В.Одринська