Справа № 342/480/17
Провадження № 2/342/410/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Даниша Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченка, 47 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, що залишився як спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 07.03.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що батьки позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали в житловому будинку по вулиці Шевченка, 47, в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. ОСОБА_2 була власником всього житлового будинку та господарських будівель. Позивач постійно проживав з батьками в будинку і після смерті батьків продовжує проживати по даний час. 20.08.2010 року ОСОБА_2 в Серафинецькій сільській раді на випадок смерті склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 все належне їй майно. Заповіт за її життя не змінювався і не відмінювався. ОСОБА_3 помер 30.10.2013 року, а ОСОБА_2 померла 07.03.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина і в позивача виникло право на успадкування належного її майна. Її спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Шевченка, 47, в с.Серафинці. Успадкувати житловий будинок з господарськими будівлями не може, так як свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачене. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОСОБА_2 свідоцтво про право власності було видане Городенківським райвиконкомом 27.10.1987 року на підставі рішення цього виконкому № 209 від 14.10.1987 року. Постановою нотаріуса від 10.06.2016 року позивачу із-за відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рекомендовано в судовому порядку вирішити про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, випискою з інвентаризаційних матеріалів та довідкою Серафинецької сільської ради № 277 від 15.05.2017 року стверджено, що житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться по вулиці Шевченка, 47, в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області на земельній ділянці розміром 0,15 га, що ОСОБА_2 значиться власником всього житлового будинку та господарських будівель, що їй 27.10.1987 року Городенківським райвиконкомом було видане свідоцтво про право власності на підставі рішення цього виконкому № 209 від 14.10.1987 року. Районною газетою "Край" за 18.05.2017 року стверджено, що свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями оголошено вважати недійсним.

В судове засідання сторони та їхні представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує. Серафинецька сільська рада не заперечує проти позову.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

З виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих № 7617 від 21.03.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 102 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Серафинці по вул. Шевченка, 47 Городенківського району на підставі свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 27.10.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р. є ОСОБА_2.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Серафинці по вул. Шевченка, 47 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1965 р., загальною площею 106,8 кв.м., житловою площею 65,3 кв.м., літньої кухні, стайні, 3 сараїв, комори, гаражу, криниці, огорожі, вимощення, з інвентаризаційною вартістю 111447 грн.

За заповітом від 20.08.2010 року, посвідченим секретарем Серафинецької сільської ради, зареєстрованим за № 52, ОСОБА_2 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1.

ОСОБА_2 померла 07.03.2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 207667.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія І-НМ № 261238 від 26.08.1974 року стверджено, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є її син - ОСОБА_1 (позивач).

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Чоловік спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 30.10.2013 року помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 179216 від 30.10.2013 року.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2, оскільки на момент її смерті був зареєстрований та проживав разом з нею в житловому будинку по вул. Шевченка, 47 в с. Серафинці Городенківського району, про що свідчить довідка № 102 від 18.06.2015 року, видана Серафинецькою сільською радою.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 07.03.2015 року, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Серафинці вул. Шевченка, № 47 Городенківського району, оскільки спадкоємцем не подані правовстановлюючі документи.

В районній газеті "Край" від 18.05.2017 року № 20 (1406) розміщено оголошення про те, що свідоцтво про право власності на житло, видане ОСОБА_2 27.10.1987 р. вважати недійсним.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно довідки № 277 від 15.05.2017 року, виданої виконкомом Серафинецькоїсільської ради Городенківського району встановлено, що біля житлового будинку в селі Серафинці по вул. Шевченка, 47 рахується земельна ділянка площею 0,15 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченка, 47 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність (втрату) правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченка, 47 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 209, 214, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Шевченка, 47 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, що залишився як спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла 07.03.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.