АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський ВалентинСергійович, ОСОБА_6 про визнання припиненим іпотечного договору та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович про витребування майна та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Кредитні Ініціативи», ТОВ «Укрбізнесвіза» та просила визнати припиненим іпотечний договір від 07.08.2008 №3669 відносно квартири АДРЕСА_1, укладеного між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Войтовським В.С. та внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію іпотеки №10419181, оскільки на теперішній час ТОВ «Укрбізнесвіза» знаходиться в стані банкрутства, внаслідок чого припинилися основні та додаткові зобов'язання боржника перед кредиторами, в тому числі зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Справа № 761/2960/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6092/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

У березні 2017 року ТОВ «Укрбізнесвіза» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7, ТОВ «Кредитні Ініціативи» про витребування у ОСОБА_7 у власність ТОВ «Укрбізнесвіза» квартиру АДРЕСА_2 та визначення порядку виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначену квартиру за позивачем.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2017 в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Витребувано у ОСОБА_7 у власність ТОВ «Укрбізнесвіза» квартиру АДРЕСА_2. Визначено порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 за ТОВ «Укрбізнесвіза». Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Укрбізнесвіза» суму сплаченого судового збору в розмірі 36 100,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення первісних позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що спірна квартира вибула з володіння ТОВ «Укрбізнесвіза» за його волею. Зазначив на незастосування судом строків позовної давності. Вказав, що на час набуття позивачем права власності на квартиру вона не була об'єктом оскаржуваного іпотечного договору та державна реєстрація останнього була відсутня, перехід права власності відбувався не від іпотекодавця, а від фізичної особи за відсутності жодних обтяжень щодо спірного майна. Посилається на те, що ТОВ «Укрбізнесвіза» знаходиться в стані припинення на підставі судового рішення про банкрутства, у зв'язку з чим зобов'язання оскаржуваного іпотечного договору припиняються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення первісних позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд зробив хибний висновок, що спірна квартира вибула з володіння власника поза його волею. Зазначає на незастосування судом наслідків пропуску строків позовної давності, перебіг якого починається з 16.04.2010. Вказала на ненадання судом оцінки доводам первісного позову. Зазначила, що позивач не була стороною іпотечного договору, а є законною власницею спірної квартири, тому в останньої відсутні будь-які зобов'язання за вказаним договором. Посилається на відсутність підстав для застосування вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Вказала, що ТОВ «Укрбізнесвіза» знаходиться в стані припинення на підставі судового рішення про банкрутства

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скаргах доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира вибула із володіння ТОВ «Укрбізнесвіза» поза його волею, а тому підлягає витребуванню у ОСОБА_7, оскільки судове рішення, на підставі якого квартира вибула із володіння позивача за зустрічним позовом було в подальшому скасоване, а записи про іпотеку, зареєстровані 07.08.2008 за №7705708 в Державному реєстрі іпотек були поновлені.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги зазначені у позовній заяві не ґрунтуються на законі, оскільки сам факт проведення процедури банкрутства юридичної особи, не припиняє зобов'язання останньої.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2008 між ОСОБА_11 та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 191,60 кв.м., яка складається з 4х жилих кімнат жилою площею 80,40 кв.м. Посвідчення вищезазначеного договору було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 3666 (т. 1, а. с. 46-47). Зазначену квартиру було передано ТОВ «Укрбізнесвіза»відповідно до акту приймання-передачі квартири (т. 1, а. с. 48).

07.08.2008 між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» (правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи») та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено Кредитний договір № 002-91/2008, за умовами якого Банк відкрив кредитну лінію у сумі 5 600 000,00 грн., в тому числі, для придбання нерухомості в сумі 2 410 000,00 грн., строком до 04.08.2023, зі сплатою 19 % річних та проведення ремонту, придбання меблів та на сплату інших витрат пов'язаних з поточною діяльністю товариства в сумі 3 190 000,00 грн., строком до 04.08.2023 зі сплатою 19 % річних (т. 1, а. с. 49-55).

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 07.08.2008 між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ТОВ «Укрбізнесвіза» було укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3669, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Петровою С.М. За умовами даного договору, ТОВ «Укрбізнесвіза» передало в іпотеку АБ «АвтоЗАЗбанк» нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 191,60 кв.м., яка складається з 4 жилих кімнат жилою площею 80,40 кв.м. (т. 1, а. с. 52-55).

16.04.2010 рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2- 8394/2010 позовні вимоги ТОВ «КФ «Олеван плюс» до ОСОБА_11 та до ТОВ «Укрбізнесвіза» про визнання переважного права купівлі об'єкту оренди та переведення прав та обов'язків покупця за Договором купівлі-продажу задоволено. Визнано за ТОВ «КФ «Олеван плюс» переважне право купівлі квартири АДРЕСА_4, загальною площею 191,60 кв.м., яка складається з 4 жилих кімнат жилою площею 80,40 кв.м. та переведено на ТОВ «КФ «Олеван Плюс» права та обов'язки покупця вищевказаного нерухомого майна за Договором купівлі-продажу від 07.08.2008, укладеного між ОСОБА_11 та ТОВ «Укрбізнесвіза»(т. 1, а. с. 62-65).

02.09.2011 рішенням Шевченківського районного суду № 2-7039/2011 за позовом TOB «КФ «Олеван плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М., третя особа - ВАТ «Банк Кіпру» (правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрову С.М. зобов'язано, зокрема: виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону, зареєстровані 07.08.2008 за № 7705621 на підставі Іпотечного договору № 3669 від 07.08.2008, виключити з Державного реєстру іпотек записи зареєстровані за № 7705708 на підставі Іпотечного договору №3669 від 07.08.2008 щодо квартири АДРЕСА_5 (т. 1, а. с. 66-68).

21.09.2011 між ТОВ «КФ «Олеван плюс» та ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, загальною площею 205 кв.м., яка складається з 4 жилих кімнат, жилою площею 96,70 кв.м., який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 6620 (т. 1, а с. 80-83).

29.12.2011 між ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» та ТОВ «НВФ «Масальот» було укладено Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_6, загальною площею 205 кв.м., яка складається з 4 жилих кімнат, жилою площею 96,70 кв.м. Зазначений Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8173 (т. 1, а .с. 84-87).

30.03.2012 рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі №2/9193/11 за позовом ПАТ «Банк Кіпру» до ТОВ «КФ «Олеван плюс», ОСОБА_11 та КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про визнання правочину недійсним та скасування реєстрації права власності, позов задоволено частково, визнано недійсним Договір оренди майна з правом викупу від 09.08.2007, укладеного між ТОВ «КФ «Олеван плюс» та ОСОБА_11

25.04.2012 рішенням Апеляційного суду міста Києва по справі №22-2690/924/12 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2011 по справі № 2- 7039/2011 було скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову ТОВ «КФ «Олеван плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М., третя особа ПАТ «Банк Кіпру» про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом виключення з реєстру заборон було відмовлено (т. 1, а. с. 66-68).

В подальшому, 24.05.2012 рішенням Апеляційного суду міста Києва по справі № 22-ц/2690/7623/12 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.04.2010 по справі № 2/8394/2010 було скасовано та ухвалено нове судове рішення, за яким у задоволенні позову ТОВ «КФ «Олеван плюс» до ОСОБА_11 та до ТОВ «Укрбізнесвіза» про визнання переважного права купівлі об'єкту оренди та переведення прав та обов'язків покупця за Договором купівлі-продажу відмовлено (т. 1, а. с. 70).

26.06.2014 між ТОВ «НВФ «Масальот» та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б., зареєстрованим в реєстрі за №1149. В іпотеку ОСОБА_6 передано квартиру АДРЕСА_7 (т. 1, а. с. 226-229).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2014 по справі № 761/34634/14-ц зобов'язано будь-якого приватного нотаріуса, який виконує функції реєстратора Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна поновити в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна раніше існуючі в них записи, а саме: поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про заборону на нерухоме майно зареєстровані 07.08.2008 № 7705621 на підставі Іпотечного договору до №3669 від 07.08.2008 та №7705777 на підставі Іпотечного договору № 3675 від 07.08.2008; поновити в Державному реєстрі іпотек записи про іпотеку зареєстровані 07.08.2008 за № 7705708 на підставі Іпотечного договору № 3669 від 07.08.2008 щодо квартири АДРЕСА_6 іпотекодавець ТОВ «Укрбізнесвіза» та запис № 705849 на підставі Іпотечного договору № 3675 від 07.08.2008 щодо машиномісця АДРЕСА_6, іпотекодавець ТОВ «Укрбізнесвіза» в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2011 по справі № 2-7039/2011 за позовом ТОВ «КФ «Олеван плюс» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М., третя особа: ПАТ «Банк Кіпру», про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом виключення його з реєстру заборон (т. 1, а .с .138-140).

27.04.2015 ОСОБА_6, на підставі іпотечного застереження, було відчужено на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_8, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. і зареєстрований у реєстрі за № 1276 (т. 1, а. с. 155-158).

Станом на дату розгляду справи, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 08.12.2014 по справі № 761/34634/14- ц, 15.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. поновлено в Державному реєстрі іпотек записи про іпотеку, зареєстровані 07.08.2008 за № 7705708 на підставі Іпотечного договору № 3669 від 07.08.2008 щодо квартири АДРЕСА_9, іпотекодавець ТОВ «Укрбізнесвіза» (т. 1, а. с. 162).

ОСОБА_7, вказала, що не була стороною іпотечного договору від 07.08.2008 № 3669, і придбала квартиру, яка не була обтяжена вищезгаданим договором іпотеки . На час набуття нею права власності на квартиру, остання не була об'єктом іпотечного договору, перехід права власності відбувся не від іпотекодавця, а від фізичної особи ОСОБА_6, який не мав жодних зобов'язань і не був стороною оскаржуваного іпотечного договору.Також зазначила, що ТОВ «Укрбізнесвіза» знаходиться в стані банкрутства на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2013, а тому зобов'язання оскаржуваного договору іпотеки припиняються неможливістю його виконання, у зв'язку із ліквідацією юридичної особи, а також у зв'язку із припиненням основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, позивач звернулася із відповідним позовом до суду.

ТОВ «Укрбізнесвіза», звертаючись до суду із зустрічним позовом зазначило, що на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.04.2010, яке в подальшому було скасоване рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24.05.2012, поза його волею, право власності на квартиру АДРЕСА_10 перейшло до ТОВ «КФ «Олеван плюс», а тому товариство набуло права витребувати у кінцевого набувача таке нерухоме майно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55).

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК (ч. 3 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Добросовісний набувач - набувач, який не знав і не повинен був знати, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.

Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 23 передбачено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Аналіз наведених норм права дає можливості дійти до висновку, що подаючи зустрічний позов, відповідач повинен був довести, що спірна квартира вибула з його власності внаслідок втрати власником або особою, якій він передав майно у володіння; у зв'язку з її викраденням у власника або особи, якій він передав майно у володіння; або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

При цьому право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, й не заперечували представники відповідача за первісним позовом, що при розгляді справи за позовом ТОВ «КФ «Олеван плюс» до ОСОБА_11 та до ТОВ «Укрбізнесвіза» про визнання переважного права купівлі об'єкту оренди та переведення прав та обов'язків покупця за Договором купівлі-продажу представник ТОВ «Укрбізнесвіза» не заперечував проти задоволення вказаного позову (т. 2, а. с. 107-110). Саме рішення суду, яке було винесено на корить позивача, в судовому порядку не оскаржував.

Подальше відчуження спірної квартири відбувалося фактично за згодою осіб, які входили до складу засновників відповідача за первісним позовом, а саме укладення договору купівлі-продажу від 21.09.2011 від імені ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» укладався ОСОБА_18 засновником ТОВ «Укрбізнесвіза», договір купівлі-продажу від 29.12.2011 від імені ТОВ «Масальот» укладався ОСОБА_19, котрий також належить до засновників ТОВ «Укрбізнесвіза», а договори відчуження спірної квартири від імені ТОВ «Комерційної фірми «Олеван плюс» та ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» підписувалися ОСОБА_20, який також є засновником та керівником ТОВ «Укрбізнесвіза», ТОВ «Еліт МенеджментГруп», ТОВ «Масальот».

З часу скасування рішення суду, на підставі якого ТОВ «КФ «Олеван плюс» фактично набуло право власності на спірну квартиру, а саме 24.05.2012, ТОВ «Укрбізнесвіза» не ініціювало питання повернення вказаної квартири у свою власність, а з відповідним позовом звернулося лише 27.03.2017.

Вищезгадані обставини свідчать про те, що з моменту ухвалення рішення Шевченківським районним судом міста Києва від 16.04.2010 ТОВ «Укрбізнесвіза» добровільно передав квартиру ТОВ «КФ «Олеван плюс», відчуження останньої та передачі права власності на неї на користь інших осіб не оскаржував, вимоги до наступних власників щодо усунення перешкод у користуванні не пред'являв, до суду не звертався із відповідними позовами.

За наведеного, колегія суддів вважає, що квартира АДРЕСА_2 вибула із володіння власника - ТОВ «Укрбізнесвіза» за його волею, а тому відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 388 ЦК України.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, не встановив, чи вибуло спірне майно з володіння власника з його волі, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків про задоволення зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного, та враховуючи, що втручання державних органів у право безперешкодного користування власника своїм майном передбачає справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини, в тому числі право на житло, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову цієї частини.

При цьому, приймаючи відповідне рішення, колегія суддів враховує те, що позивач є добросовісним набувачем вказаної квартири, її відчуження відбулося під час відсутності будь-яких обтяжень щодо зазначеного житла, яке є єдиним житлом позивача.

Крім того, колегія суддів враховує вимоги Конституції України, відповідно до якої рішення суду повинно бути не тільки законним, а й справедливим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні первісного позову, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

В свою чергу Законом України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом (стаття 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року в справі № 6-216цс14.

Враховуючи, що при розгляді справи не було встановлено факту ліквідації ТОВ «Укрбізнесвіза», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні первісного позову з вказаних підстав.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав припинення вищезгаданого договору іпотеки внаслідок скасування рішення суду, на підставі якого було знято заборону на відчуження спірної квартири.

(Правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року в справі № 6-1382цс16).

Посилання в апеляційній скарзі на Постанови господарських судів про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не є підставою для зміни або скасування даної частини рішення суду першої інстанції за наведених вище обставини.

Доводи апеляційних скарг про те, що на час набуття позивачем права власності на квартиру вона не була об'єктом оскаржуваного іпотечного договору та державна реєстрація останнього була відсутня, перехід права власності відбувався не від іпотекодавця, а від фізичної особи за відсутності жодних зобов'язань, на думку колегії суддів не можуть бути підставою припинення договору іпотеки, в зв'язку з чим не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні первісного позову.

За наведених обставин, вимоги апеляційних скарг знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Укрбізнесвіза» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційних скарг в частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,309,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович про витребування майна та зобов'язання вчинити дії відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» на користь держави судовий збір в розмірі 4 752 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесвіза» на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 4 752 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк