Провадження № 6/645/72/17
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2017 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Сілантьєвої Е.Є.

при секретарі - Момот О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові подання головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 12.05.2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Судом було видано виконавчі листи та направлений до виконавчої служби для виконання.

20.08.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

08.06.2017 року головний державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири №169 в будинку № 256 по Салтівському шосе в м. Харків, оскільки божник у добровільному порядку не виконує рішення суду без поважних причин, потрапити до квартири боржника не вдалось, державним виконавцем здійсненні ряд виконавчих дій, однак ніякого результату не дали, тому є необхідність встановлення майновий стан боржника, при цьому посилається на ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

У судове засідання виконавець не зявився, матеріалів виконавчого провадження суду не надав. Доказів на підтвердження доводів щодо відсутності боржника в квартирі суду не надано. Не надано пояснень щодо неможливості виконання рішення суду іншим чином. Акти виходу державного виконавця суд оцінює критично, оскільки не подано відомостей про надсилання боржникам повідомлення про виконавчі дії, вручення або причини невручення листів виконавчої служби, акти підписані лише державним виконавцем або представником стягувача.

Так, посилання державного виконавця на той факт, що на адресу боржника ОСОБА_2 за місцем її реєстрації надсилався виклик державного виконавця та повідомлення про проведення виконавчих дій є неспроможним, оскільки як вбачається з наданих матеріалів, не вбачається кому саме було направлене повідомлення та не вбачається, що ОСОБА_2 отримувала виклик державного виконавця, та що їй було відомо про проведення відносно неї виконавчих дій.

Також в акті державного виконавця від 15 травня 2017 року, складеного головним державним виконавцем Фрунзенського ВДВС м. Харків, ГТУЮ в Х/о не зазначено понятих, в присутності яких державному виконавцю в добровільному порядку відмовили надавати доступ до квартири № 169 в буд. 256 по Салтівському шосе в м.Харкові для проведення виконавчих та не має підтвердження того, що ОСОБА_2 отримала виклик державного виконавця, який державний виконавець залишила за місцем мешкання боржника.

Таким чином, державним виконавцем не подано суду достовірні докази того, що боржник належним чином було повідомлено про час та місце проведення виконавчих дій, а ОСОБА_2 ухилилася від виконання вимог державного виконавця щодо допуску до квартири для проведення арешту та опису майна або чинила цьому перешкоди, або те, що іншим чином виконати судове рішення є неможливим. Тому в задоволенні подання суд відмовляє.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області, через Фрунзенський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: