Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6806/13-ц
У Х В А Л А

9 червня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби, заінтересована особа ПАТ КБ «Приватбанк»,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії держаного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби, заінтересована особа ПАТ КБ «Приватбанк».

Скаргу обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні в Придніпровському відділ ДВС м. Черкаси перебуває виконавчий лист №2/711/2358/13 від 17 жовтня 2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Привтабанк» боргу в сумі 23738 грн. 76 коп.

29 жовтня 2014 року державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ОСОБА_2 було складено акт опису й арешту майна, згідно з яким було описане та вилучене його майно. В подальшому державним виконавцем були складені акти визначення вартості майна для його подальшої реалізації від 11 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року та 9 вересня 2015 року.

У ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» чітко вказані строки реалізації арештованого майна, а саме: чотири місяці та двадцять днів. Якщо майно не було реалізовано у ці строки, і стягувач у пятнадцятиденнний строк після цього не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

Оскільки майно не було реалізоване, ним 17 жовтня 2016 року та 7 листопада 2017 року до Придніпровського ВДВС були подані заяви про звільнення майна з-під арешту та повернення йому арештованого майна. 10 листопада 2016 року він отримав лист про відмову у звільненні майна з-під арешту.

Просить суд задовольнити скаргу та визнати дії державного виконавця, а саме відмову звільнити з-під арешту та повернути арештоване майно неправомірними, звільнити з-під арешту майно, зазначене в акті опису й арешту майна від 29 жовтня 2014 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги за скаргою підтримав, просив їх задовольнити повністю.

Представник Придніпровського ДВС в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, в подальшому в судові засідання не зявилася. На вимогу суду відмовилася надати для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі -

рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконані в Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження №40590267 по виконанню виконавчого листа № 2/711/2358/13, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 17 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 23738 грн. 76 коп.

29 жовтня 2014 року державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ОСОБА_2 було складено акт опису й арешту майна, яке належить ОСОБА_1 ( всього 21 найменування).

В подальшому державним виконавцем були складені акти визначення вартості майна для його подальшої реалізації від 11 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року та 9 вересня 2015 року.

17 жовтня 2016 року та 7 листопада 2017 року ОСОБА_1 звертався до Придніпровського ВДВС м. Черкаси з заявами заяви про звільнення майна з-під арешту та повернення йому арештованого майна.

10 листопада 2016 року листом начальника відділу ОСОБА_3 йому відмовлено, оскільки 9 листопада 2016 року державним виконавцем було складено повторно акт визначення вартості майна боржника.

Станом на момент розгляду скарги арештоване майно не реалізоване.

Так, згідно абз.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ч. 6 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження», що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем протягом більше 2-х років не вчиняються дії направлені на реалізацію арештованого майна з метою виконання рішення суду. Крім цього, така бездіяльність державного виконавця також призводить до порушення прав боржника щодо вільного володіння та розпорядження належним йому майном.

При цьому суд враховує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: законності; справедливості, неупередженості та обєктивності; розумності строків виконавчого провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного, ст. ст.56,74 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби, заінтересована особа ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Визнати протиправним рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, яке полягає у відмові звільнити з-під арешту майно, яке належить ОСОБА_1.

Звільнити з під-арешту майно, яке належить ОСОБА_1 та зазначене в акті опису й арешту майна від 29 жовтня 2014 року.

На ухвалу протягом 5 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Головуючий:

Повний текст ухвали суду виготовлено 12 червня 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_4