Єдиний унікальний номер 235/7728/16-ц Номер провадження 22-ц/775/887/2017
Єдиний унікальний номер 235/7728/16-ц Головуючий у 1 інстанції Величко О.В.
Номер провадження 22-ц/775/887/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

за участю секретаря Яворського О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права: суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні ознаки «пірамідальної схеми», в той час як за умовами договору автомобіль є компенсацією, яка надається саме за рахунок інших споживачів; суд не повно з`ясував обставини, що мають значення до справи та не дав ніякої оцінки додаткам до договору; суд дійшов помилкового висновку про недоведеність наявності несправедливих умов договору та не застосував ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та представник відповідача не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

На підставі ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що справу належить розглядати у відсутність сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діяльності відповідача відсутні головні ознаки «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших; відповідач має ліцензію на здійснення діяльності щодо придбання товарів у групах; договір, укладений між сторонами не містить несправедливих умов відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»; позивач не позбавлений права ставити питання про розірвання договору.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 07 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 720997, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так».

На підставі п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору недійсним, ОСОБА_1 посилався на те, що умови договору є несправедливими, що згідно із ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для визнання його недійсним. Крім того, на підставі п.7 ч.3 ст.19 Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем (арк..спр.2).

Відповідно до положень, закріплених у п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч.6 ст.19 зазначеного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплено, що правочини, здійснені із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми, є недійсними.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх цих ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Як видно із змісту оскаржуваного позивачем договору, його предметом, є надання учаснику фінансової послуги з адміністратування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (арк.спр.3-7)

Відповідно до п. 8.2 договору учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином виконує свої зобов»язання за договором та попередньо виконав наступні вимоги: у строк , встановлений АВТО ПРОСТО в повідомленні про надання права на отримання автомобіля, сплатив наступні платежі та виконав наступні дії: учасник, якому право на отримання автомобіля було надано за механізмом пропозиції авансових внесків, повинен сплатити внески, запропоновані до сплати, протягом п'яти банківських днів з моменту одержання повідомлення від АВТО ПРОСТО про надання права на отримання автомобіля, сплатив винагороду АВТО ПРОСТО за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику, яка є незмінним відсотком, встановленим у Додатку №1 до договору, від поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці надання права отримання автомобіля; сплатив різницю поточної ціни марки та/або моделі автомобілів у випадку, якщо учасник обрав дорожчу за визначену в договорі марку та/або модель автомобіля.

Отже, споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що діяльність ТОВ «Авто Просто» передбачає собою товариство з "пірамідальною схемою" є необґрунтованими у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до вказаних вище норм Закону та Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 09 жовтня 2012 року № 1676, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах», оскільки перше є порушенням законодавства, а друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 вересня 2013 року по справі № 6-40цс13, яка відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи те, що матеріали справи містять ліцензію, отриману ТОВ «Авто Просто» на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг (арк..спр.31), тому діяльність (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах», за умови отримання відповідного дозволу, є такою, яка здійснюється товариством легітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Крім того, є безпідставними доводи апеляційної скарги про доведеність наявності несправедливих умов в договорі.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що договір містить несправедливі умови, а саме: право відповідача змінювати розмір періодичних платежів к разі зміни поточної ціни автомобіля, можливість в односторонньому порядку збільшувати розмір винагороди за послуги відповідача, при розірванні підлягають поверненню лише періодичні платежі (арк..спр.2).

Однак при цьому позивач не зазначив в чому саме полягає несправедливість окремих положень договору і не вказав, чи є зазначені обставини відповідно до ст.18 Закону підставою для зміни або визнання недійсними саме цих (яких конкретно) умов договору та чи є підстави для визнання недійсним договору в цілому.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, частиною 3 передбачено перелік умов договору, які є несправедливими: звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця; виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця; встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; надання продавцю права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця; надання продавцю права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; надання продавцю права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець не виконає своїх; надання продавцю права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

Отже, аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 не вказав, на підставі яких ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідно кваліфікувати умови договору як несправедливі, і чи тягне несправедливість цих умов недійсність договору в цілому.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді