Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2017 Справа №607/1160/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Cташків Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Киренької Г.Я.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2017 року предявила до суду позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Просила визнати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,00 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м., обєктом спільної сумісної власності подружжя, провести поділ вказаної квартири та визнати за нею право власності на 2/3 її ідеальної частки. Обґрунтовувала позов тим, що з 31 серпня 2006 року по 02 серпня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спірна квартира була придбана відповідачем за час шлюбу, тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. З цих підстав позивач просила, з урахуванням того, що вона вклала більше коштів на придбання квартири, а також зважаючи на те, що з нею проживає дитина, відступити від засад рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 ідеальної частки спірного нерухомого майна.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав письмову заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просив визнати спірну квартиру обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 її частки. Справу просив розглянути справу в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності. Уточнені позовні визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Судом установлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, оскільки:

Сторони позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 31 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року.

03 січня 2006 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНТІ-БУД» укладено договір №48-2/2006 пайової участі у будівництві житлового дев'яти поверхового будинку по вул. Стадникової, 40а в місті Тернополі.

Відповідно до п. 2 вказаного договору ТОВ «АВАНТІ-БУД» зобов'язувалось пісся введення будинку в експлуатацію передати ОСОБА_2 частину об'єкту будівництва квартиру №48 за адресою м. Тернопіль, вул. Стадникової, 40а, а ОСОБА_2 зобов'язувався в свою чергу забезпечити фінансування об'єкту будівництва відповідно до умов Договору.

Згідно з графіком внесення коштів, що є додатком № 3 до договору, на будівництво квартири 30 липня 2008 року сплачено 205000 гривень, 13 листопада 2008 року 58503,50 гривень, 17 грудня 2008 року 58503,50 гривень, всього 351258,75 гривень.

Відповідно до бухгалтерської довідки №72 від 24 грудня 2008 року, виданої ТОВ «АВАНТІ-БУД» ОСОБА_2 сплатив внесок згідно договору №48-2/2006 пайової участі у будівництво житлового будинку по вул. Стадникової, 40 а, м. Тернопіль, у сумі 351258,75 гривень. Заборгованості по оплаті немає.

Таким чином, судом установлено, що кошти за спірну квартиру були внесені в період шлюбу.

Згідно з наданої позивачем копії довідки від 10 січня 207 року, перекладеної з англійської мови, ОСОБА_1 з 9 жовтня 2006 року працює в Англії у Закритій Акціонерній компанію Surbiton Care Homes. Займані посади в компанії: жовтень 2006 лютий 2009 помічник з медичного обслуговування, заробітна плата за рік 15 000 фунтів стерлінгів, березень 2009 травень 2010 організатор занять спортом, заробітна плата за рік 18 000 фунтів стерлінгів, червень 2010 липень 2011 заступник керівника, заробітна плата за рік 20 000 фунтів стерлінгів, вересень 2011 менеджер по роботі у будинку для людей похилого віку 35000 фунтів стерлінгів.

Тобто, станом на момент внесення коштів за спірну квартиру у 2008 році позивач, перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, працювала, отримувала високий дохід.

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 05 січня 2017 року, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 79 кв.м., житловою 48 кв.м., зареєстрована 19 березня 2015 року на праві приватної власності за ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Судом установлено, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, за рахунок їх спільних коштів, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності, і позивач ОСОБА_1 має право на поділ цього майна.

Визначаючи розмір часток майна сторін при поділі майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності, суд виходить із засад рівності часток подружжя і не знаходить передбачених законом підстав для відступлення від них.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши докази у справі, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 та визнання з нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 79,00 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м.

При цьому за правилами статті 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 8640 гривень понесеного судового збору.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 61, 68 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,00 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м., обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 79,00 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8640 (вісім тисяч шістсот сорок) гривень понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4