Справа № 181/437/17
Провадження № 2/181/152/17
"21" червня 2017 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Юрєва О.Ю.,
при секретарі Паньковській М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Іванівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,
24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Іванівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він є власником будинку, який розташований за адресою вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область. В його домоволодінні зареєстровані: він, відповідачка, ОСОБА_2 та її донька, ОСОБА_3 Відповідачка, хоча і зареєстрована, однак за вказаною адресою не проживає і не проживала. ОСОБА_2 є дружиною його онука, ОСОБА_4 і фактично проживала з онуком за адресою: вул. Центральна (Леніна), 77, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область. На даний час місце знаходження відповідачки йому не відоме. Оскільки за вказаною адресою відповідачка не проживає виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нею, чим обєктивно порушуються його права.
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область та примусово зняти її з реєстраційного обліку в його домі.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідний на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. ОСОБА_2 заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом і з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;
фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
За відомостями адресно-довідкового бюро, а також виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, за даними відділу адресно-довідкової роботи, зареєстрована у встановленому законом порядку по вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно доч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечень проти позову не мають.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України,суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №163219 від 31.05.2004 року та технічного паспорта №3-561 ОСОБА_1 є власником будинку, який розташований за адресою вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область. (а.с.7-10)
Факт реєстрації відповідачки підтверджується довідкою виконавчого комітету Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровськоїобласті №353 від 16 травня 2017 року, де зазначено, що по вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область, ОСОБА_2 зареєстрована, але за вказаною адресою не проживала. Проживала без реєстрації за адресою вул. Центральна (Леніна), 77, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область, за місцем реєстрації свого чоловіка разом з донькою ОСОБА_3 З 17 березня 2017 року на території ради взагалі не проживає.(а.с.11)
Відповідно до акта обстеження факту проживання ОСОБА_2 №356 від 18.05.2017 року, складеного секретарем виконкому Іванівскої сільської ради ОСОБА_5, депутатом Іванівської сільської ради ОСОБА_6 та інспектором ВОС ОСОБА_7, ОСОБА_2 з 15 червня 2015 року зареєстрована за адресою вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область , однак за вказаною адресою ніколи не поживала. Проживала без реєстрації за місцем поживання та реєстрації чоловіка. 17 березня 2017 року забравши речі та доньку, з невідомих причин покинула сім'ю і поїхала до матері. До цього часу відповідач не зявлялася і не проживає ні за адресою реєстрації, ні за адресою проживання. Даний факт також підтверджується письмовими доказами, а саме показаннями свідків: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посвідченими секретарем Виконавчого комітету Іванівської сільської ради ОСОБА_5 (а.с.12)
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 своїм діянням порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, передбачені ст.41 Конституції України, згідно якої - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набуваєтьсяв порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма регулюється також ст.ст.319, 329 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частиною 2 статті 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що ОСОБА_2 була зареєстрована 15 червня 2015 року і по даний час не проживала жодного дня за місцем реєстрації, суд приходить до висновку, що вона є такою, що втратила своє право на користування житлом.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11). Тобто для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням і вимога про зняття з реєстрації є передчасною і такою, що не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїм діянням ОСОБА_2 порушує законні права та інтереси ОСОБА_1, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.316, 317, 319, 321, 328, ч.2 ст.386, ст.391 ЦК України, ст.71 ЖК України, ст.ст. 5, 10, 11, 15, 60, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Іванівська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою вул. Центральна (Леніна), 71, с. Іванівка, Межівський район, Дніпропетровська область.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, судові витрати в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подан яапеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_11