Справа № 177/1101/16-ц
Провадження № 2/177/119/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання рішення сільської ради незаконним та скасування, визнання права користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила визнати незаконним та скасувати рішення Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4.»; визнати за нею право користування на земельну ділянку площею 0, 12 га, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5,що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та належала йому на праві постійного користування на підставі рішення Надеждівської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області від 10.02.1995 р.; стягнути з Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. та сплачений нею судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивача вказувала, що рішенням Надеждівської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області від 10.02.1995 р. її чоловіку ОСОБА_5 виділена земельна ділянка, площею 0,12 га під будівництво житлового будинку. На вказаній земельній ділянці вони мали намір здійснити будівництво, завезли деякі будівельні матеріали, блок ванни з туалетом, завезли металеву бочку на 5 м3, дві секції бетонних сходів, вели підсобне господарство, саджали овочі. Однак через деякий час почав хворіти її чоловік, йому встановлено діагноз "силікоз", у зв'язку з шкідливими умовами його роботи під землею, він потребував її турботи та догляду. У 2005 р. та 2006 році вона перенесла дві операції з повного видалення щитовидної залози, у зв'язку з чим повинна була уникати перебування на відкритому просторі під сонцем. Крім того, змушена вести не активний спосіб життя та уникати будь-яких навантажень. Тривалий час вона лікувалась та намагалась відновити втрачене здоров'я, можливість розмовляти. Отож, кошти вони витрачали більше на лікування, та так і не здійснили будівництво на виділеній земельній ділянці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та вказаної вище земельної ділянки.

Після смерті чоловіка ОСОБА_5 вона подала у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове домоволодіння .

У зв'язку з тим, що її чоловік хворів та потребував постійного догляду, вона не мала можливості одразу вирішувати питання щодо юридичного оформлення земельної ділянки, та коли у 2015 році стала цим займатись, дізналась, що земельна ділянка, яка надана в користування її чоловіку площею 0,12 га, передана Надеждівською сільською радою Криворізької району Дніпропетровської області в користування іншій особі.

На її заяву щодо правомірності таких дій, сільським головою Надеждівської сільської ради у листі 19.08.2015 р. їй повідомлено, що в зв'язку з тим, що її чоловік ОСОБА_5 помер, а земельна ділянка яка була йому виділена для будівництва індивідуального житлового будинку, не передана йому у приватну власність та згідно клопотання голови правління ЖБК «Ново-Іванівка» ОСОБА_6 виділена ОСОБА_4 рішенням сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. Схема поділу земельних ділянок по ЖБК «Ново-Іванівка» не виготовлялася і на сьогоднішній день в сільській раді відсутня.

Дізнавшись про таке рішення, вона подала заяву до Надеждівської сільської ради про скасування рішення сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. про виділ вказаної земельної ділянки ОСОБА_4, так як згідно рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Рішенням Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 р. № 644-ХХХ/VІ їй відмовлено у скасуванні рішення сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 року «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4.». В обґрунтування відмови зазначено, що ОСОБА_5 не використав свого права на безоплатну приватизацію вказаної земельної ділянки, внаслідок чого вона не може являтися спадкоємцем на дану земельну ділянку. Крім того, земельна ділянка виділена згідно клопотання голови правління ЖБК «Ново-Іванівка» ОСОБА_4 рішенням Надеждівської сільської ради 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», та враховуючи висновок постійної комісії з питань агропромислового комплексу землекористування та соціального розвитку села, сільська рада прийняла рішення про відмову.

Не погодившись із вказаним рішенням вона просила переглянути прийняте рішення, запросити її на засідання постійної комісії з приводу попереднього розгляду її заяви для надання пояснень та заперечень. Вона була запрошена на засідання комісії, однак за результатами розгляду, рішення сільської ради № 644 - ХХХ/VІ від 20.10.2015 року залишено без змін.

Таким чином, нею використали всі передбачені законом засоби для вирішення її питання у законний позасудовий спосіб, однак у зв'язку з відмовою відповідача, не має іншого виходу, як звертатись до суду з зазначеним позовом.

Також, зазначила, що незаконним рішенням відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, вона неодноразово приїздила до сільської ради та несла додаткові витрати на бензин, витрачала кошти, так як змушена була звертатись за консультаціями до фахівців, зараз звертатись до суду. Незаконне рішення з боку органу місцевого самоврядування підриває авторитет та довіру до влади, принижує її почуття справедливості. Замість того, щоб бути взірцем справедливості та законності, відповідач вдається до беззаконня, чим викликає почуття пригніченості та безвиході. Отже зараз, замість того, щоб приділяти увагу своїм рідним дітям та онукам, займатись особистими справами, вона змушена ходити до суду та витрачати на це час. Кожного разу, звертаючись до відповідача з черговим запитом та отримуючи негативу відповідь вона переживала негативне потрясіння, певний час потребувала для відновлення нормального емоційного стану. Крім того, вона страждає на ряд хронічних захворювань, які у зв'язку з постійним нервовим перевантаженням, загострилися. Більш того, у зв'яжу з перенесеними операціями з повного видалення щитовидної залози їй заборонено хвилюватись, слід уникати нервових потрясінь, так як це зумовлює підняття артеріального тиску та викликає приступи задухи., тому спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в 20 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Позивач та її представник - ОСОБА_7 в судовому засіданні, кожен окремо, підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, але дали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 57).

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду (а.с. 52,55).

Вислухавши пояснення позивача її представника, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Надеждівської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області від 10.02.1995 р. ОСОБА_5 виділена земельна ділянка, площею 0,12 га під будівництво житлового будинку в с. Ново-Іванівка Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та вказаної вище земельної ділянки.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його, та батьки.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14,15).

Земельна ділянка, площею 0,12 га під будівництво житлового будинку в с. Ново-Іванівка Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_5 юридично оформлена не була, оскільки він дуже хворів та не мав змоги займатися її оформленням, про що зазначила в позові позивач та ці доводи нічим та ніким не спростовані.

Коли, після смерті чоловіка ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1- позивач по справі, як спадкоємець першої черги за законом, у 2015 році почала займатися оформленням права на зазначену земельну ділянку, в порядку спадкування після чоловіка, вона звернулася з заявою про надання їй документів на спірну земельну ділянку до Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 16,17).

На зазначену заяву сільським головою Надеждівської сільської ради у листі 19.08.2015 р. їй повідомлено, що в зв'язку з тим, що її чоловік ОСОБА_5 помер, а земельна ділянка яка була йому виділена для будівництва індивідуального житлового будинку, не передана йому у приватну власність та згідно клопотання голови правління ЖБК «Ново-Іванівка» ОСОБА_6 виділена гр. ОСОБА_4 рішенням сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. Схема поділу земельних ділянок по ЖБК «Ново-Іванівка» не виготовлялася і на сьогоднішній день в сільській раді відсутня (а.с. 18).

Після чого вона подала заяву до Надеждівської сільської ради про скасування рішення сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. про виділ вказаної земельної ділянки ОСОБА_4, так як згідно рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України (а.с. 21).

Рішенням Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 р. № 644-ХХХ/VІ їй відмовлено у скасуванні рішення сільської ради № 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 року «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_4.». В обґрунтування відмови зазначено, що ОСОБА_5 не використав свого права на безоплатну приватизацію вказаної земельної ділянки, внаслідок чого ОСОБА_1 не може являтися спадкоємцем на дану земельну ділянку. Крім того, земельна ділянка виділена згідно клопотання голови правління ЖБК «Ново-Іванівка» гр. ОСОБА_4 рішенням Надеждівської сільської ради 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», враховуючи висновок постійної комісії з питань агропромислового комплексу землекористування та соціального розвитку села(а.с. 24).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач просила переглянути прийняте рішення та запросити її на засідання постійної комісії з приводу попереднього розгляду її заяви для надання пояснень та заперечень (а.с. 25-26).

25.02.2016 року рішення сільської ради № 644 - ХХХ/VІ від 20.10.2015 року переглянуто за участі ОСОБА_1 та залишено без змін (а.с. 27).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України видно, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ч. 3 ст. 413 ЦК України право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки за життя ОСОБА_5 не використав свого права на безоплатну приватизацію вказаної земельної ділянки та на зазначеній земельній ділянці, яка виділена для будівництва житлового будинку на час смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року не зведені ніякі будівлі чи споруди на які б за спадкоємцем ОСОБА_1 перейшло право власності, крім того позивач звернулася для оформлення спірної земельної ділянки лише через п'ять років після смерті чоловіка, у зв'язку з чим земельна ділянка виділена згідно клопотання голови правління ЖБК «Ново-Іванівка» гр. ОСОБА_4 рішенням Надеждівської сільської ради 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а тому згідно вимог ч. 3 ст. 413 ЦК України, відсутні правові підстави для визнання за спадкоємицею права користування спірною земельною ділянкою та визнання незаконним та скасування рішення Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р.

Також, суд вважає необхідним відмовити позивачу і у задоволені вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки рішення Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 202-VII/VI-с р від 28.10.2011 р. є правомірним, а тому не могло спричинити їй ніякої моральної шкоди.

Оскільки у задоволені позову позивачу відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір з відповідача на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11,15, 60, 61, 209, 212-214ЦПК України, 413, 1216, 1218, 1225,1261 ЦК України, 92, 116,118,125,131 ЗК України ,суд,

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання рішення сільської ради незаконним та скасування, визнання права користування земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: