АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/914/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД" про визнання звільнення за угодою сторін незаконним та визнання звільнення згідно реорганізації підприємства з істотними змінами умов праці та ліквідації робочого місця, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» про визнання звільнення за угодою сторін незаконним та визнання звільнення згідно реорганізації підприємства з істотними змінами умов праці та ліквідації робочого місця, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди, посилаючись на те, що 18 серпня 2010 року вона була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів в структурний підрозділ ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» - магазин № 156, який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24. Підстава - заява позивача і наказ № 48/М156 К від 18 серпня 2010 року.

Згідно наказу № 38/М156к від 1 квітня 2012 року, в звязку зі змінами в структурі магазину, позивачка була переведена продавцем продовольчих товарів, відділу свіжих продуктів, магазину № 156.

Згідно наказу № 109/М156к від 26 жовтня 2016 року позивачка звільнена з структурного підрозділу магазину № 156_С за адресою м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24, відділ свіжих продуктів за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

При звільненні їй було видано трудову книжку. Довідку про нарахування заробітних плат не видано. В день звільнення оплату праці не проведено.

Вважає, що її звільнення за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України є незаконним, оскільки структурний підрозділ ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» - магазин № 156_С станом на 22 жовтня 2016 року, як останній день, проводив торгівлю і позивачка відпрацювала включно до вказаної дати. В подальшому структурний підрозділ ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» - магазин № 156_С було реорганізовано в структурний підрозділ ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» магазин «Траш», з істотною зміною умов праці - з вимогами до обслуговуючого персоналу.

Посада продавця продовольчих товарів, відділу свіжих продуктів, магазину № 156_С, яку займала позивачка була ліквідована і займати посаду обслуговуючого персоналу магазину «Траш» вона була не вправі, так як не відповідала вимогам. Щоб не проводити звільнення позивачку згідно п.1 ст. 40 КЗпП України і не виплачувати вихідну допомогу, відповідач діяв на власний розсуд, застосовуючи психологічне насильство до позивачки, примушуючи її написати заяву про звільнення за власним бажанням.

20 жовтня 2016 року під психологічним тиском менеджера по персоналу регіону «Центр» мережі супермаркетів «Сільпо» ОСОБА_6, позивачку примушували написати заяву про звільнення за власним бажанням.

21 жовтня 2016 року позивачка подала заяву про звільнення її згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

22 жовтня 2016 року звільнення позивачки не було проведено, надано інформацію, що заяву буде розглянуто протягом трьох днів і прийняте рішення.

26 жовтня 2016 року позивачці було надано бланк заяви про звільнення за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, з умовою, що при написанні прізвища, імені, та по-батькові і особистого підпису в бланку заяви, їй буде видано трудову книжку.

Вказала, що в цей бланк заяви ОСОБА_5 поставила особистий підпис та зазначила дату 26 жовтня 2016 року під психологічним тиском менеджера по персоналу регіону «Центр» мережі супермаркетів «Сільпо» ОСОБА_6

Заява від 26 жовтня 2016 року про звільнення мала характер надрукованого диктанту. Правочин вчинено за попереднім психологічним насильством і не відповідає внутрішній волі позивачки ОСОБА_5 як вимушений крок, що суперечить ч.3 ст. 203 ЦК України, щоб в подальшому працевлаштуватись та не залишити малолітню дитину без нормального забезпечення життєдіяльності.

Відповідач свідомо не дотримався порядку проведення реорганізації і вивільнення ОСОБА_5, як передбачено ст. 492 КЗпП України - попередження за два місяці про наступне вивільнення і одночасне пропонування роботи, та звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, а завідомо упереджено діяв, примушуючи позивачку написати заяву на звільнення за власним бажанням з психологічним тиском.

Просила визнати її звільнення 26 жовтня 2016 року із структурного підрозділу ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» - магазин №156-С за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України незаконним. Одночасно просила визнати її звільнення, як звільнення у зв'язку з реорганізацією підприємства та ліквідацією робочого місця продавця продовольчих товарів, відділу свіжих продуктів за п. 1 ст. 40 КЗпП України і зобов`язати відповідача внести зміни до запису трудової книжки. Також просила суд стягнути з відповідача на її користь в подвійному розмірі середньомісячний заробіток, як компенсацію за час вимушеного прогулу за 4 дні в розмірі 1380 грн. 36 коп. та в подвійному розмірі компенсацію за непроведений розрахунок в день звільнення за 20 днів в розмірі 6 901 грн. 78 коп., також в подвійному розмірі вихідну допомогу в розмірі 6 556 грн. 70 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати ту ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2010 року ОСОБА_5 була прийнята на роботу у ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» магазин № 156 у м. Черкаси у відділ прилавочної торгівлі на посаду продавець продовольчих товарів, що підтверджується наказом «Про прийом на роботу» № 48/М156 К від 18 серпня 2010 року. (а.с. 6)

Згідно наказу № 38/М156к від 2 квітня 2012 року в звязку зі змінами в структурі магазину, позивачка була переведена продавцем продовольчих товарів, відділу свіжих продуктів, магазину № 156, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці останньої.(Т.1 а.с. 12)

Згідно наказу № 109/М156к від 26 жовтня 2016 року «Про припинення трудового договору» ОСОБА_5 звільнена із структурного підрозділу магазину № 156_С, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, Сумгаїтська, 24, відділ свіжих продуктів за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. В даному наказі міститься підпис позивачки про ознайомлення з даним наказом. (Т.1 а.с. 9)

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 21 жовтня 2016 року подала заяву на звільнення її в звязку з реорганізацією підприємства за ст. 40 п.1 КЗпП України. Після того, як їй було розяснено про те, що реорганізація чи ліквідація у відповідача не проводиться, 26 жовтня 2016 року ОСОБА_5 власноручно заповнила заяву про звільнення за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

Твердження апелянта щодо психологічного примусу з боку відповідача для написання вказаної заяви є недоведеним. Даний факт був предметом розгляду в суді першої інстанції та також не був доведеним та підтвердженим належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Доводи апелянта стосовного того, що ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» та ТОВ «ТРАШ» є окремими юридичними особами та діють у спосіб приховання ліквідації магазинів Сільпо ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» в м.Черкаси є безпідставними, з огляду із встановлених судом обставин, що ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» на даний час діє як юридична особа. У відповідача по вул. Сумгаїтській, 24 в м. Черкаси закінчився договір оренди займаного приміщення під магазин, а тому працівники були переведені в інші магазини. Даний магазин був закритий 17 листопада 2016 року, тобто майже через місяць після звільнення позивача.

Відповідно до Статуту ТОВ «ТРАШ» - це юридична особа, яка не створена в результаті виділу, перетворення, поділу чи приєднання, тобто є новоствореним підприємством і не повязана з ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», а зазначення одного і того ж кінцевого беніфіціарного власника не має жодного значення при реорганізації підприємства.

На даний час ТОВ «ФОЗЗІ- ФУД», як юридична особа не реорганізована та не ліквідована.

Відповідно до п.1. ч.1. ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до довідки ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» від 23 лютого 2017 року № 9, в період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року по ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» в м. Черкаси не було звільнених працівників у зв'язку з реорганізацією чи ліквідацією товариства. За згодою сторін звільнено 8 працівників.

Із листа ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» № 299 від 23 листопада 2016 року зазначено, що в період з 7 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2016 року на магазині «Сільпо» за адресою: м. Черкаси, бул.Шевченка, 207 була наявна вакансія продавця продовольчих товарів у відділі свіжих продуктів у розмірі 1,5 штатних одиниць. (Т.1 а.с. 43).

Керуючись викладеним, колегія суддів вбачає, що районний суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання звільнення ОСОБА_5 26 жовтня 2016 року із структурного підрозділу ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» - магазин №156-С за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України незаконним та щодо визнання її звільнення, як звільнення у зв'язку з реорганізацією підприємства та ліквідацією робочого місця продавця продовольчих товарів, відділу свіжих продуктів за п. 1 ст. 40 КЗпП України і зобов`язати відповідача внести зміни до запису трудової книжки.

Вірним є висновок суду і щодо відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача в подвійному розмірі середньомісячного заробітку, як компенсацію за час вимушеного прогулу, оскільки відповідно до наказу ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» № 300/02-УМ від 16 листопада 2016 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. т.1 а.с. 110), зазначено що останнім днем роботи магазину «Сільпо» за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 24, перед закриттям, є 16 листопада 2016 року. Тому, на момент звільнення апелянта, ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» здійснювало свою діяльність в магазині за вказаною адресою і посада продавець продовольчих товарів в жовтні 2016 року не була ліквідована, що виключає висновок щодо наявності вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

26 жовтня 2016 року бухгалтерією ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» було сформовано відомість на виплату грошей № ФФУ-008692 за жовтень 2016 року працівникові ОСОБА_5 через Центральну касу ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» м. Черкаси, але позивач не звернулася для їхнього отримання. Оскільки позивачка в 2011 році надала свою згоду на перерахування її заробітної плати на зарплатну картку, відповідно після її звільнення отримала виплату заробітної плати на зарплатну картку через ПАТ «БАНК ВОСТОК», що підтверджується розрахунковим листом за жовтень 2016 року, зведеною відомістю № ФФУ-008737 від 27 жовтня 2016 року, зведеною відомістю №ФФУ-008738 від 27 жовтня 2017 року та випискою по рахунках від 27 жовтня 2016 року.

З викладеного вбачається, що відмова районного в позовних вимогах про стягнення з відповідача на користь позивачки в подвійному розмірі компенсації за непроведений розрахунок в день звільнення за 20 днів та вихідну допомогу також є вірною.

Виплата позивачці премії, як частини заробітної плати після її звільнення проведена відповідачем відповідно до ст.97 КЗпП та «Положення про преміювання працівників структурних підрозділів ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для задоволення скарги за наведеними у ній доводами немає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права, тому правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЗЗІ-ФУД" про визнання звільнення за угодою сторін незаконним та визнання звільнення згідно реорганізації підприємства з істотними змінами умов праці та ліквідації робочого місця, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :