Справа № 477/2520/16-ц
Провадження № 2/477/326/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за первісним позовом Приватного акціонерного товариства АІСЕ Україна до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за Угодою та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства АІСЕ Україна про визнання Угоди та Додатків до неї нікчемними,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство АІСЕ Україна звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь Товариства суму заборгованості за Угодою № 188129 від 15.03.2008 року в розмірі 56068,09 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

27 березня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 до суду подав зустрічний позов про визнання Угоди № 188129 від 15 березня 2008 року про надання споживчого кредиту та Додатків до неї нікчемними, посилаючись на діяльність ПрАТ АІСЕ Україна за «пірамідальною схемою», на обман споживача. Також підставою заявлених вимог вказує відсутність прав товариства діяти як посередник у страхових відносинах та прав на отримання та сплату від споживача та за його рахунок страхових внесків. Послався на недоведеність сум нарахування внесків від вартості автомобілю за кожний період нарахувань.

Ухвалою суду від 27 березня 2017 року зустрічний позов прийнятий до розгляду з первісним позовом в одне провадження.

В обґрунтування первісного позову ПрАТ «АІСЕ Україна» зазначало, що 15 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 у простій письмовій формі було укладено договір - Угоду №188129 та підписано у той же день Додаток №1 і Додаток №2 до вказаної Угоди, які є невід'ємними частинами угоди, за якою товариство зобов'язалось надати послуги ОСОБА_3 на придбання автомобіля через організовану товариством систему «Автоплан», а відповідач за первісним позовом зобов'язався сплачувати передбачені Угодою та додатками до неї внески. Зокрема, зобов'язався оплатити ціну автомобіля (100%) та вартість наданих йому позивачем послуг, шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків.

Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором та 11 березня 2011 року відповідач ОСОБА_3 отримав автомобіль марки Chevrolet AVEO, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаною Угодою, 05 березня 2011 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого ПрАТ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останній зобов'язався солідарно відповідати перед ПрАТ «АІСЕ Україна» за невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань.

Листом від 26.04.2012 року № 688 імпортер автомобіля Chevrolet ТОВ «ОСОБА_5 Груп повідомив ПрАТ «АІСЕ Україна» про те, що припиняє виробництво автомобілів Chevrolet у кузові Т-250 модефікацій: В3ММ454, В3ММ554, В5ММ454, В5ММ554, В4LМ510, В4ММ554, В4ХМ54С.

Керуючись положеннями Угоди №188129, Позивач здійснив заміну вартісних показників з автомобіля Chevrolet AVEO на автомобіль ЗАЗ VIDA. Остання відома поточна ціна на час зміни становила: автомобіля Chevrolet AVEO - 91920,00 грн, а автомобіля ЗАЗ VIDA 90880,00 грн., тобто автомобіль на який було проведено заміну коштував дешевше, в подальшому для визначення розміру внесків позивач використовував ціну автомобіля ЗАЗ VIDA.

Проте ОСОБА_3 свої зобов'язання в повній мірі не виконав, оскільки сплатив лише 82.4481% зі 100% в якості оплати чистих внесків та 84 внески із 100 внесків в оплату послуг позивача та розмір боргу станом на серпень 2016 року склав 17.5519% від ціни автомобіля, актуальної у вересні 2016 року і 16 внесків в оплату послуг позивача (далі - адміністративні внески). Станом на серпень 2016 року поточна ціна на автомобіль марки ЗАЗ VIDA базової комплектації становила 231 000,00 грн. Виходячи з викладеного, у грошовому виразі заборгованість становить: 40 544,89 щомісячного чистого внеску та 15523,20 щомісячного внеску в оплату послуг, а всього 56068 грн. 09 коп.

У період з квітня 2008 року по березень 2015 року ОСОБА_3 сплачував щомісячні внески. Починаючи з квітня 2015 року відповідач припинив їх сплату.

На адресу відповідачів було направлено вимогу про сплату всієї суми заборгованості ОСОБА_3 за угодою не пізніше 31 серпня 2016 року, але вимога відповідачами не виконана, борг не погашено. На листи та телефонні звернення відповідачі не реагують.

В зв'язку з невиконанням відповідачами обов'язків, передбачених угодою №188129 та договором поруки, позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь суму заборгованості та судовий збір.

Представник ПрАТ «АІСЕ Україна», що приймав участь у справі в режимі відеоконферентзвязку, позовні вимоги даного товариства підтримав та послався на вище викладене. Стосовно вимоги представника ОСОБА_3 надати дані вартості автомобілю, з яких здійснено розрахунок внесків, то послався на те, що вказані дані є загальнодоступними, та у разі непогодження із вартісними показниками, застосованими Товариством, представник відповідачів за первісним позовом вправі здійснити самостійний запит. Ухвали суду щодо забезпечення доказів Товариство не отримувало. З приводу застосованих до розрахунку сум, суду надані відповідні нарахування.

Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечував як безпідставних. Вказував, що при укладенні Угоди сторонами були узгоджені всі його істотні умови та ОСОБА_3 був з ними ознайомлений.

Представник відповідачів (ОСОБА_3) за первісним позовом ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні, оскільки вважає укладений договір недійсним.

Посилався на те, що ПрАТ «АІСЕ Україна» не є страховим посередником, відповідно до ст. 15 ЗК Про Страхування, тобто товариство не мало права укладати від імені споживача Договір страхування життя, а після отримання автомобіля відповідно до Додатку № 2 до угоди - Договір страхування автомобіля, отримувати від споживача внески в оплату Страхового платежу та перераховувати їх Страховій компанії.

ПрАТ «АІСЕ Україна» не був наданий йому Договір страхування, який відповідно до ч. 2 ст. 16 зазначеного закону повинен бути персоніфікований, або страховий поліс (сертифікат) відповідно до вимог ч. 5 ст. 18 ЗУ Про страхування.

Зазначив, що положення ст. 4 Угоди та п. 12.2.14 ст. 12 і п. 14.1 ст. 14 Додатку № 2 до угоди є нечесною підприємницькою практикою, оскільки вводить споживача в оману Наполягав на тому, що угода укладена з використанням нечесної підприємницької практики, а тому має бути визнана судом недійсною.

Вважає, що внески в оплату страхового платежу були збільшені з порушенням прав споживача.

Зазначив, що позивачем - ПрАТ АІСЕ Україна не були надані докази того, що поточна ціна автомобіля збільшена саме виробником та /або імпортером та/або дистриб'ютором автомобіля, а тому вважає, що ПрАТ АІСЕ Україна неправомірно збільшувало в розрахунку поточну вартість автомобіля.

Також вказував про порушення Товариством вимог Законів України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», «Про ліцензування деяких видів господарської діяльності», та здійснення діяльності з надання фінансових послуг без відповідної ліцензії.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали позову, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне.

За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Договір, в тому числі і договір про надання послуг, спрямованих на придбання товару, є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і договірних зобов'язань, які не виконані належним чином.

Відповідно до положень ст.ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

15 березня 2008 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна» (далі - ЗАТ «АІСЕ Україна»), правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», було укладено у простій письмовій формі договір - Угоду №188129, предметом якої є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в Додатку №1 до Угоди, через систему «Автоплан», організовану товариством (а.с. 7).

Опис діяльності системи «Автоплан» відображено у Правилах діяльності «Автоплану» (Додаток №2 до Угоди) (а.с. 8-16).

Додатки №1 та №2 є невід'ємними складовими частинами вищеназваної Угоди, що передбачено ст.8 цієї Угоди.

Система «Автоплан» - це система придбання товарів, що базується на створенні груп покупців (учасників системи), метою яких є придбання автомобілів у порядку і на умовах, передбачених угодою та додатками до неї.

Відповідно до Додатку №1, предметом вищеназваної Угоди є система послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки Chevrolet AVEO за ціною 65100,00 грн., в ціну якого ЗАТ «АІСЕ Україна» було закладено суму сумарних повних внесків, які в свою чергу включали в себе чисті внески, адміністративні витрати та страхові внески.

В ст. 6 цієї Угоди зазначено, що Додаток № 1 містить особисті дані Учасника системи, інформацію щодо обраної моделі Автомобіля, його поточної ціни на день підписання цієї угоди, розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та страхового платежу, що визначаються як певний відсоток від Поточної ціни автомобіля, а також Додаток № 2 до Угоди, що містить правила функціонування «ОСОБА_5 плану», є невід'ємними частинами цієї Угоди. Підписання даної Угоди та додатків до неї є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди та Додатків до неї.

Ст. 7 Угоди передбачено, що Угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діятиме до моменту виконання обома сторонами усіх зобов'язань, передбачених у цій Угоді.

Угода підписана відповідачем ОСОБА_3, що підтверджує його згоду з її умовами.

Відповідно до ст.5 Угоди, Додатку №2 відповідач ОСОБА_3 зобов'язувався з початку Графіка внесків та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, сплачувати щомісячно цілий чистий внесок або його половину за власним вибором, а також щомісячний внесок в оплату послуг АІСЕ і щомісячний внесок в оплату страхового платежу.

Повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником системи в порядку та у строки, визначені Правилами функціонування Автоплану. Чистий внесок може бути цілим та половинним.

Половинний чистий внесок - це половина цілого чистого внеску, а цілий чистий внесок - це встановлений відсоток від поточної ціни автомобіля, що визначає суму, яку учасник системи сплачує кожного місяця з метою придбання автомобіля.

В Додатку № 1 до угоди зазначено, що поточна ціна автомобіля 65100,00 грн., кількість внесків 100, щомісячний цілий чистий внесок 1,00 %, щомісячний внесок в оплату послуг в % + ПДВ - 0,35 %; щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065 % (а.с. 8).

Відповідно до п. 4.1 Правил функціонування Автоплану, що містяться в Додатку № 2 до угоди - поточна ціна автомобіля це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником або імпортером чи дистриб'ютором автомобіля в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи.

Відповідно до п.17.5 Правил функціонування Автоплану, у випадку, якщо Учасник системи, який отримав Автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внески, то такий Учасник системи зобов'язаний повністю одноразово достроково сплатити всі ще не сплачені внески, і АІСЕ має право вимагати їх повної сплати протягом 10 календарних днів від дати отримання платіжної вимоги від АІСЕ.

З листа ТОВ ОСОБА_5 Груп від 26.04.2012 року № 688 встановлено про припинення виробництва автомобілів Chevrolet AVEO у кузові Т-250 модифікацій: В3ММ454, В3ММ554, В5ММ454, В5ММ554, В4LМ510, В4ММ554, В4ХМ54С, на заміну даної моделі розпочато постачання Chevrolet AVEO у кузові Т-300.

Відповідно до положень п.11.1 ст.11 Додатку №2 до Угоди, якщо протягом строку дії Угоди виробник та/або імпортер та/або дистриб'ютор здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати модель автомобіля, зазначену у Додатку №1 до Угоди, АІСЕ зобов'язується замінити її, відповідно новою моделлю або іншим автомобілем. Якщо поточна ціна нового автомобіля або моделі є щонайбільше на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, зазначеного в Додатку №1 до Угоди, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи.

Якщо поточна ціна нової моделі автомобіля більш ніж на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, зазначеного в Додатку №1 до Угоди, застосовується наступна диференційна лінійка, зокрема, учасники системи, які вже отримали попередню модель, сплачуватимуть внески відповідно до поточної ціни виданого автомобіля, яка діяла на останньому Асигнаційному акті, на якому надавалося право на отримання такого автомобіля, а повні внески, що підлягають сплаті такими учасниками системи, будуть змінюватися у відсотковому відношенні відповідно до зміни поточної ціни нової моделі (п.11.2 ст.11 Додатку №2 до Угоди).

Отже, після здійснення процедури заміни автомобіля для розрахунку щомісячних внесків для ОСОБА_3 застосовувалася ціна автомобіля ЗАЗ VIDA, яка змінювалася у процентному співвідношенні.

З договору поруки від 08.04.2010, укладеного між ПАТ «АІСЕ Україна» та відповідачем ОСОБА_4, вбачається, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання боржником зобов'язань, що виникають з Угоди. В разі невиконання боржником зобов'язань за Угодою, Боржник і поручитель, відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Строк дії договору поруки до 31 липня 2019 року.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу ОСОБА_3 вказані послуги, внаслідок чого останній після сплати відповідних внесків отримав 11.03.2011 року у власність автомобіль марки Chevrolet AVEO, 2011 року випуску, кузов №KL1SF69YEBW097191, державний номерний знак НОМЕР_2.

З розрахунку платежів наданих позивачем вбачається, що відповідач ОСОБА_3 за угодою сплачував платежі з квітня 2008 року по березень 2015 року, всього ним сплачено 82,4481% зі 100 % в оплату чистих внесків та 84 внесків із 100 внесків в оплату послуг позивача.

Вартість автомобіля станом серпень 2016 року становить 231000,00 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за зазначеною угодою, а саме не сплатою ним платежів відповідно графіку, відповідно до наданого позивачем (первісним) розрахунку, станом на грудень 2016 року, утворилась заборгованість в розмірі 56068,09 грн., з яких: чисті внески 40544,89 грн. (тобто 17,5519 % від ціни автомобілю; адміністративні витрати 15523,20 (231000,00 грн. х 0,35% + 20 % ПДВ) х 16 внесків) (а.с. 18-20).

Щодо застосованих Товариством цін на автомобіль, то надані у розрахунку ціни (а.с. 18-20) наприклад за травень та червень 2012 року, а також липень 2016 року, відповідають даним Реєстрів рекомендованих цін на автомобіль зазначеної марки (а.с. 23-25).

Докази, що спростовують розміри застосованих цін, представником відповідачів за первісним позовом суду не надано. Клопотань щодо забезпечення доказів не заявлено.

Підстав для визнання розрахунків платежів як неналежного чи недопустимого доказу у справі судом не вбачається.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 отримав транспортний засіб за угодою, укладеною в рамках системи «Автоплан», проте повну сплату за неї не провів, та плату за адміністративні витрати, тобто свої зобов'язання за вказаною угодою в повному обсязі не виконав, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову, то суд виходить з того, що відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів, забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України Про захист прав споживачів закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Відповідно ж до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб та власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоПлан», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Головною ознакою відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення «пірамідальної схеми».

До того ж, такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З аналізу спірного договору, за яким до того ж ОСОБА_3 фактично отримав, визначений умовами договору товар, не вбачається ознак та підстав для віднесення діяльності ПрАТ "АІСЕ Україна" за угодою сторін до «пірамідальної схеми».

Щодо ліцензування, то тільки 2 червня 2011 року Законом України № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови).

Тобто, до внесення таких змін до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" отримання ліцензій для надання фінансових послуг не передбачалось.

Враховуючи, що спірний договір було укладено 15 березня 2008 року, коли отримання ліцензій для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, то посилання представника відповідачів ОСОБА_3 щодо недійсності спірного договору з підстав відсутності у ПрАТ «АІСЕ Україна» відповідно ліцензії, не можуть бути прийняті судом до уваги як обгрнутовану підставу заявлених вимог.

Стосовно посилань ОСОБА_2 на укладення спірного договору внаслідок обману, то відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди позивач отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ПАТ «АІСЕ Україна».

Відповідно до ст. 11 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї.

Таким чином, висновок позивача (за зустрічним позовом) про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ПАТ «АІСЕ Україна» під час укладення Угоди є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозв'язку з нормами Закону України Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг.

До того ж, твердження представника ОСОБА_3 про те, що ПрАТ АІСЕ Україна не є страховим посередником, а тому не має право отримувати від нього страхові внески та перераховувати їх страховій компанії, суд не приймає до уваги, оскільки право АІСЕ Україна укладати договори страхування від імені Учасника системи, а також обов'язок сплачувати щомісячні страхові внески, передбачені ст. 14 Додатку № 2 Угоди, з яким позивач був ознайомлений при укладенні Угоди.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічної позивної заяви, в зв'язку з її недоведеністю.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач (за зустрічним позовом), є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 689 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» заборгованість за договором - Угодою №188129 від 15 березня 2008 року, укладеною між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна» та ОСОБА_3, в сумі 56068 (П'ятдесят шість тисяч шістдесят вісім) грн. 09 коп., яка складається з 40544,,89 грн. - щомісячного чистого внеску, 15523,20 грн. - заборгованості зі сплати адміністративних внесків (внески в оплату послуг).

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожного на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» 1378 грн., тобто з кожного по 689,00 грн. судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства АІСЕ Україна про визнання Угоди № 188129 від 15.03.2008 року та Додатків № 1 та № 2 до неї нікчемними відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова