Справа № 343/2210/15-ц
Провадження № 22-ц/779/771/2017
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Фединяка В.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретар Возняк В.Д.,

з участю: позивача ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення витрат, повязаних з навчанням неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою представника Гора ОСОБА_5 ОСОБА_6 на заочне рішення Долинського районного суду від 03 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на ст. 185 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь половину витрат у розмірі 10 794 грн, понесених нею у звязку з придбанням ноутбука DELL-5558 в комплекті з «мишкою» та сумкою на навчання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживання останньої в гуртожитку за період з 01 вересня 2015 року по жовтень 2015 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім заочним рішенням Долинського районного суду від 03 січня 217 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 794 грн - половину витрат, понесених ОСОБА_2 у звязку з придбанням ноутбука DELL-5558 в комплекті з «мишкою» та сумкою на навчання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її проживання в гуртожитку за період з 01.09.2015 по жовтень 2015 року.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що задовольняючи вимоги про стягнення витрат на навчання та проживання дитини, суд не врахував розмір доходів сторін, а також те, що ідентифікуючих ноутбук документів (техпаспорт, серійний номер, гарантійний талон) позивач не надала. Суд помилково застосував до спірних правовідносин норму ст. 185 СК України та не досліджуючи жодних нових доказів, не врахував позицію ВССУ, викладену в ухвалі від 15.06.2016 про скасування попередніх судових рішень в цій частині, оскільки придбання ноутбука не є необхідною участю у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, так як дитина фактично продовжує навчання з метою здобуття професійної освіти. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив із того, що батьки зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. ОСОБА_7 є студентом І курсу денного відділення інституту архітектури Національного університету "Львівська політехніка". Позивач ОСОБА_2 понесла додаткові витрати на її навчання, оплативши вартість ноутбука DELL-5558 з комплектуючими в сумі 19 980 грн, який необхідний дочці на час навчання для архітектурної програми, розвитку її розумових здібностей в поєднанні з інформаційними технологіями. Тому суд вважав за доцільне стягнути з відповідача половину фактично понесених додаткових витрат на навчання дочки, повязаних з розвитком її здібностей в розмірі 10 794 грн, оскільки такі витрати можуть бути віднесені до додаткових витрат в розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу.

Однак такий висновок суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи, ураховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 є батьком дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є студентом денного відділення інституту архітектури НУ «Львівська політехніка» та закінчує навчання в червні 2019 року.

14 жовтня 2015 року ОСОБА_2 було придбано ноутбук DELL-5558, вартістю 19 314 грн, сумку для ноутбука Continent CC-01 вартістю 299,70 грн, «мишку» міні бездротову Logitech M175, вартістю 366,30 грн.

Позивачка просить стягнути зазначені суми за статтею 185 СК України, обґрунтовуючи це як обовязок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року скасовано попередні рішення Долинського районного суду від 28 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2016 року в частині стягнення витрат, пов'язаних з навчанням неповнолітньої дитини ОСОБА_7, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за виникнення в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає такий обовязок батьків у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом залишено поза увагою вищенаведені положення закону, а також той факт, що навчання ОСОБА_7 у вищому навчальному закладі до таких обставин не відноситься, оскільки вона фактично продовжує навчання з метою здобуття професійної освіти.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

ОСОБА_2 заявила вимоги про стягнення з ОСОБА_4 половини додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, на підставі ст. 185 СК України, правила якої не застосовуються у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років.

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення такого позову відсутні, оскільки придбання нотбука DELL-5558, загальною вартістю 19 980 грн, за змістом ст. 185 СК України не відноситься до таких витрат.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника Гора ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Долинського районного суду від 03 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 9 990 грн витрат, повязаних з навчанням дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Фединяк В.Д.

ОСОБА_8