АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/7422/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Гладун Х.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майно із чужого володіння,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4; виселення ОСОБА_2 з цієї квартири.

Вимоги обґрунтовує тим, що квартиру отримав у спадщину за заповітом. Проте, за час життя спадкодавця квартира на підставі договору, який визнано недійсним, перейшла у власність третьої особи, яка згодом продала її ОСОБА_2

Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на квартиру та заборонити у будь-який спосіб її відчуження, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати у заставу.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали від 08 грудня 2016 року про виправлення описки, заяву задоволено, накладено арешт квартиру АДРЕСА_1, заборонено у будь-який спосіб її відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати у заставу до набрання рішенням у справі законної сили.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу.

В апеляційній скарзі посилається на недотримання заявником вимог, які ставляться до заяви про забезпечення позову, та незаконність у зв»язку із цим постановленої судом ухвали.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги.

Відповідач та його представник в судове засідання не з»явились. Представник відповідача направив клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила визнати неповажними причини неявки представника відповідача, який належним чином та завчасно повідомлений про розгляду справи, та розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені у ній обставини є обґрунтованими та дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як убачається із змісту заяви про забезпечення позову, вона відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв»язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення. Заява оплачена судовим збором.

Не зазначення в ухвалі органу, на який покладено обов»язок вчиняти дії згідно із ухвалою суду, не є прямою необхідністю, оскільки законом визначено перелік дій, які зобов»язані вживати відповідні органи згідно із їх повноваженнями. При цьому особа, щодо якої вжиті заходи забезпечення позову, повинна утримуватися від дій, які суперечать встановленим судовим рішенням приписам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов