АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Костюк Л.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ПАТ «Банк «Контракт» звернулось з вищевказаним позовом до суду.

Посилалось на те, що 22 січня 2015 року між ПАТ «Банк «Контракт») та ОСОБА_2 було укладено договір №ФО/(UAH)/3904 про відкриття та обслуговування рахунку/рахунків фізичної особи з використанням банківської платіжної картки/карток, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику рахунок та надав відповідну платіжну карку типу MasterCard Worldwide, а також зобовязувався здійснювати обслуговування рахунку на умовах передбачених договором, Правилами та Тарифами на обслуговування операцій з міжнародними пластиковими картками, емітованими ПАТ Банк «Контракт».

Кредитний ліміт за вказаним договором на відкритий відповідачу рахунок встановлено не було, проте відповідач при здійснені операцій зі зняття готівки, а також при розрахунках у безготівковій формі з використанням платіжної картки за рахунком в межах витратного ліміту та встановлених добових обмежень по зняттю готівки допустив перевитрату витратного ліміту, тобто скористався належними банку коштами понад залишок коштів на своїй банківській картці, чим допустив несанкціонований овердрафт.

Справа №727/6357/16 Провадження №22-ц/794/704/17 Категорія 19/27

Головуючий у 1-й інстанції Семенко О.В. Доповідач Лисак І.Н.

В періоди 30 та 31 січня 2015 року, з 01 по 04 лютого 2015 року відповідачем проводились безготівкові операції з обміну гривні, яка перебувала на рахунку відповідача, на румунські леї з використанням банківської платіжної картки.

Оскільки відповідач знімав готівку у валюті, а саме румунських леях, через банкомати, які знаходяться за межами України, у нього виникла заборгованість, про необхідність погашення якої він повідомлявся у письмовій формі, проте належним чином не відреагував та наведений розрахунок заборгованості не оскаржив.

Крім того, за неналежне виконання взятих на себе зобовязань до відповідача підлягає застосуванню відповідальність, встановлена п. 3.1 договору, яка полягає у нарахуванні 3% річних та інфляційних на суму боргу та прострочених відсотків.

У звязку з викладеним станом на 18.08.2016 року заборгованість відповідача становить 23 820,18 грн., з яких: 9 472,41 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 9 667,92 грн. заборгованості за простроченими процентами; 4 056,35 грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту та прострочених процентів; 623,50 грн. - 3% річних від суми заборгованості за простроченим кредитом та прострочених відсотків, які просили стягнути в судовому порядку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2017 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ПАТ «Банк «Контракт» подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про задоволення вимог. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду першої інстанції є вірним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують наявних в матеріалах справи доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини укладення договору банківського обслуговування та прийнятих сторонами умовах, період та обставини знаття валюти, відмінною від валюти катки, що сторонами визнається та не спростовується.

Предметом спору є списання банком коштів з рахунку в період з 3 по 5 лютого 2015 року за курсом 21,50 - 22,80 грн. за один долар США (а.с. 110-112), який був відмінний від встановленого НБУ офіційного курсу на цей період.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з Правилами міжнародної платіжної системи (МПС), під час проведення операції розрахунку або зняття готівки за кордоном списання коштів з карткового рахунку проходить в два етапи. Перший - це блокування в момент проведення операції на рахунку клієнта необхідної суми, яка розрахована по курсу валюти на день здійснення операції. Другий - протягом 2-10 днів після проведення операції - списання коштів з карткового рахунку, яке здійснюється за правилами МПС за курсом банку для операцій за платіжними картками, діючому на день списання. Якщо на першому етапі (в момент проведення операції) курс був меншим, ніж на день списання, на рахунку може виникнути від'ємний залишок.

З цього випливає, що між проведенням операції за допомогою картки та списанням коштів з рахунку існує проміжок часу, протягом якого курс валют може коливатися, як в бік зменшення, так і в бік збільшення. Тому сума, яка фактично списується з рахунку, через курсову різницю може відрізнятися від суми, яку клієнт бачить при оплаті карткою або при знятті готівки через банкомат.

Проте, застосування банком такого курсу валюти для списання коштів з рахунку і, як наслідок, нарахування відповідачеві боргу є помилковим.

Згідно з п. 28.5 ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 5 квітня 2001 року № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) якщо валюта, в якій проводиться міжбанківський переказ, не збігається з валютою, списаною з рахунка клієнта, емітент може виконати операції з купівлі-продажу необхідної валюти на міжбанківському валютному ринку України в порядку, встановленому Національним банком України, або провести внутрішньобанківський кліринг.

Відповідно до підпункту 3 пункту 8 розділу I Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року №7058, внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити, крім іншого, порядок установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів.

У порушення указаних норм права банк не визначив прозорого, зрозумілого та прогнозованого порядку установлення курсу купівлі-продажу, обміну іноземної валюти під час здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, а встановлений банком курс валюти 21,50-22,80 грн. за долар США станом на 3-5 лютого 2015 року суперечив нормі п. 28.5 ст. 28 Закону № 2346-III, оскільки значно перевищує наявний на той час курс валют на міжбанківському валютному ринку України.

Так, середньозважений курс, що склався за операціями з купівлі-продажу банками України безготівкового долара США у період з 3 лютого по 5 лютого 2015 року складав 16,241449 17,999763 грн. за 1 долар США.

Згідно з п.14 ст. 14 Закону № 2346-III банк зобов'язаний у спосіб, передбачений договором повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.

У разі невиконання банком обов'язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання банком обов'язку повідомлення відповідача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу, а отже ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк.

Надані представником банку письмові розпорядження від 3-5 лютого 2015 року про встановлення курсів купівлі-продажу іноземної валюти з операції по ПК, згідно яких курс продажу за один долар США складає 21,50-22,80 грн., в силу його невідповідності закону, відсутності доказів оприлюднення та повідомлення відповідача як споживача банківських послуг, не підлягав застосуванню до спірних транзакцій.

За умови застосування курсу НБУ на момент списання кошів з рахунку відповідача саном на 3-5 лютого 2015 року відємний залишок (овердрафт) відсутній.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують відповідності висновків суду обставинам справи, через що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :