У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою кредитної спілки «Подільський експрес-кредит» на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тушевської Любові Григорівни, начальника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шуляка Володимира Олександровича за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року кредитна спілка «Подільський експрес-кредит» (далі - КС «Подільський експрес-кредит») в особі представника - ОСОБА_5, звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці та начальника Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Тушевської Л.Г.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 9 листопада 2016 року скаргу залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 72 ЦПК України.

Не погодившись з указаною ухвалою суду, представник КС «Подільський експрес-кредит» - ОСОБА_5, звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи неподаною апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 листопада 2016 року апеляційний суд виходив із того, що заявник у наданий йому строк не усунув недоліків скарги, а саме не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 9 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_5 залишено без розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 72 ЦПК України.

17 листопада 2016 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху і запропоновано заявнику сплатити судовий збір, оскільки він діє в інтересах кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», тому його статус інваліда І групи не позбавляє від сплати судового збору.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду 25 листопада 2016 року ОСОБА_5 подано заяву, в якій він посилається на те, що кредитна спілка судове рішення не оскаржує, а скаргу подано ним від свого імені, як членом кредитної спілки.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 повторно залишено без руху для сплати судового збору.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду 6 грудня 2016 року ОСОБА_5 подав заяву, в якій він знову вказував, що оскаржує ухвалу суду першої інстанції як член кредитної спілки, фізична особа, яка не брала участі в справі.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 9 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuzv. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Судом установлено, що ОСОБА_6 посилався на те, що приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції як фізична особа, права якої порушено неправомірними та незаконними діями працівників відділу державної виконавчої служби м. Вінниці, а також представляв інтереси кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», як її представник.

Зокрема, зазначав, що внаслідок бездіяльності державної виконавчої служби він, як вкладник кредитної спілки «Подільський експрес-кредит», не отримав належних йому грошових коштів.

Апеляційний суд на порушення вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не надав оцінки цим обставинам, належним чином доводів ОСОБА_6 не перевірив та не вирішив, чи порушуються ухваленим судовим рішенням місцевого суду його права та обов'язки як фізичної особи - члена кредитної спілки «Подільський експрес-кредит».

Крім того, відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Апеляційний суд вищевказаного не врахував та дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги з підстав несплати заявником судового збору.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Таким чином, ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 9 грудня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик