Справа № 642/7967/15-ц
Провадження № 2/642/344/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.

при секретарі Лозоватій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, визнання права приватної власності, поділ майна подружжя та стягнення компенсації, -

В с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить поділити та визнати за ним набуте за час шлюбу з ОСОБА_2 майно, а саме: ? частину 45/100 частин житлового будинку, що становлять площу 70,38 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому уточнив позовні вимоги та остаточно просив поділити майно, набуте ним за час шлюбу з ОСОБА_2, виділивши йому ? частину 58/100 частин житлового будинку, тобто 29/100 частин будинку АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 29/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 103-104, т.1).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 01.09.2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 На підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 03.08.2015 р. шлюб було розірвано. В червні 2015 року дружина з дитиною виїхали на відпочинок до м. Кременчук, де постійно мешкають її батьки. В липні 2015 року від дружини він дізнався, що вона таємно від нього подала позов до суду про розірвання шлюбу, залишається жити разом з дитиною у місті Кременчук, батько дружини придбав їй та онуку квартиру для проживання, де вони мешкають зараз. Він повністю утримував свою сім'ю до липня 2015 р. У період шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано 58/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2. На земельній ділянці площею 944 кв. м. є прибудови зазначені на плані А-1; гараж - літ. П, сарай - літ. Б, В, Д, К, С, літній душ - літ. Н, вбиральня - літ. Р, Г, льох - літ. Е, Ж, огорожа 2-6, 9, 10, зливна яма - 7, 8, 11. Вказане домоволодіння було придбано виключно за сумісні кошти подружжя. Жодних інших грошових коштів, в тому числі особистих коштів відповідача ОСОБА_2, а також її батьків на придбання цього домоволодіння не залучалось та не витрачалося. ОСОБА_1 зазначив, що грошові кошти взяв зі свого зі свого бізнесу, а те, що йому не вистачало займав. В інтересах сім'ї договір купівлі-продажу будинку було укладено за наявності нотаріально посвідченої його заяви на згоду другого з подружжя згідно ст. 65 СК України та оформлено на ОСОБА_2 З моменту придбання домоволодіння він провів за власний рахунок капітальний ремонт, узгодив технічні умови на газо- та водопостачання. Він веде безперервно підприємницьку діяльність з 21.04.2005 р., тобто почав її за 2,5 роки до одруження. На час укладення шлюбу мав власні кошти у розмірі 1 262 801 грн., що підтверджується звітами суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2005 рік, 2006 рік, та І півріччя 2007 року. Його власні кошти до цього часу знаходяться в обороті його підприємницької діяльності. Ці кошти не підлягають поділу між подружжям, оскільки є його особистою приватною власністю, як чоловіка, що набуті ним до шлюбу відповідно до ст. 57 СК України. Для поповнення оборотних коштів своєї підприємницької діяльності 03.12.2013 року ОСОБА_1 було укладено Договір поворотної фінансової допомоги на суму 1 000 000,00 грн. строком на 18 місяців з ФОП ОСОБА_5 Ці кошти він повернув 30.05.2015 року, згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, для чого зняв їх зі свого банківського рахунку підприємця. Також, для поповнення оборотних коштів своєї підприємницької діяльності 29.12.2013 року ним було укладено Договір поворотної фінансової допомоги на суму 1 000 000,00 грн строком на 18 місяців з ФОП ОСОБА_5 Ці кошти він повернув 10.06.2015 року, згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, знявши їх зі свого банківського рахунку підприємця. 2 000 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги не підлягають поділу між подружжям. ОСОБА_1 посилався на банківську виписку ПАТ «Перший український міжнародний банк» за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р., з якої вбачається, що грошовими коштами підприємця він сплачував за отриманий товар, податки та єдиний соціальний внесок, банківську комісію. ОСОБА_1 вказував, що задекларований ним в ІІ кварталі 2015 р. дохід у розмірі 2 783 117 грн. не підлягає поділу між подружжям, оскільки сума 2 351 124,00 грн. була використана ним для виконання умов господарських договорів в рамках його підприємницької діяльності, а решта грошових коштів є його особистою приватною власністю, які він набув до укладення шлюбу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, визнання права приватної власності, поділ майна подружжя та стягнення компенсації.

В подальшому ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати об'єктом особистої приватної власності та право приватної власності за ОСОБА_2 на домоволодіння - 58/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на холодильник («распашные двери») "BEKO" Side-by-side 615-625л., вартістю 8000 грн.; пральну машину "LG" 6 кг. Direct Drive, вартістю 3500 грн.; телевізор "LG" плазма 49-50", вартістю 16000 грн.; телевізор "LG" плазма 21,5", вартістю 2629 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 6245 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 4900 грн.; диван розкладний з чорного шкіряного замінника, вартістю 8000 грн.; ліжко двоспальне с каркасом з чорного шкіряного замінника, вартістю 3150 грн.; мікрохвильову піч "SAMSUNG", вартістю 1200 грн.; комп'ютер "ASUS" c Ж/К монітором 19", вартістю 2000 грн.; очищувач води «AQUASTRONG» з насосом, вартістю 3600 грн., а всього майна на сумму 59 224 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у розмірі 1 171 887,29 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. та витрати на оплату проведеної судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4 608,00 грн. (а.с. 116-119, т. 2).

В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 куплене за грошові кошти, отримані від продажу ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_6 власної квартири АДРЕСА_1. Грошові кошти від ? частки проданої квартири та додаткові грошові кошти в сумі 3 500 доларів США, а всього в сумі 21 250 доларів США батько передав ОСОБА_2 за договором дарування грошових коштів від 08.06.2012 р., який не був нотаріально оформлений. Привели розрахунок часток, в якому вказали, що частка ОСОБА_2 складає 82,23 %, що дорівнює 1 153 546,29 грн, а частка ОСОБА_1 складає 17,77 %, що дорівнює 249 282,71 грн. Також ОСОБА_2 зазначила, що побутова техніка та меблі мають бути залишені у власності ОСОБА_1 та розмір компенсації за це майно має сплатити їй ОСОБА_1 в сумі 29 612 грн. Згідно поданих податкових декларацій ОСОБА_1 до Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області дохід фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за ІІ квартал 2011 р. склав 2 783 117,00 грн. Враховуючи, що ОСОБА_1 використав зазначений дохід на власні потреби не здійснював матеріальне утримання спільного малолітнього сина, вважає, що розмір компенсації має складати ? частину від отриманого доходу, що дорівнює 1 391 558,50 грн, які ОСОБА_1 повинен їй сплатити. З урахуванням взаємозаліку зустрічних вимог щодо компенсацій при поділі спільного майна подружжя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 1 171 887, 29 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зустрічний позов ОСОБА_2 визнали частково - лише в частині вимог щодо поділу меблів та побутової техніки, придбаної ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів, зазначивши, що йому має бути залишено у власність наступне майно: холодильник («распашные двери») «BEKO»; Side-by-side; 615-625 л. вартістю 8000 грн., телевізор «LG», плазма, 49-50» вартістю 16000 грн. та диван розкладний з чорного шкір. замінника вартістю 8000 грн., а всього майна на суму 32000 грн. В іншій частині зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях а.с. 147-149 т. 1, а.с. 1-7 т. 2, а.с. 120-122 т. 2.

Відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом, а також її представники ОСОБА_10, ОСОБА_11 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Остаточний зустрічний позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та експерта, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

01 вересня 2007 року в Дзержинському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції був укладений шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 612.

Вищезазначене встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2015 року, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 встановлено «ОСОБА_2». Рішення набрало законної сили (а.с. 38-39 т. 1).

Відповідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Від шлюбу народився син, ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 серпня 2015 року (а.с. 93 т. 1).

За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони 28 листопада 2001 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. 08.06.2012 р. за реєстровим № 3499, ОСОБА_2 набула право власності на 58/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 133 т. 1).

Згідно Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно 27.06.2012 р. прийнято рішення про державну реєстрацію, про що внесено запис в Реєстр прав власності на нерухоме майно (а.с. 105 т. 1).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірна частка домоволодіння АДРЕСА_2 була придбана у період перебування сторін у шлюбі.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Досліджуючи джерело походження грошових коштів, за рахунок яких було придбано спірний будинок в судовому засіданні було встановлено наступне.

Частина грошових коштів, а саме 142 000 грн., що станом на 08 червня 2012 року за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) становило 17 750 доларів США були особистими грошовими коштами ОСОБА_2, які не були спільною власністю подружжя, та які вона витратила на придбання спірного будинку.

Зазначені грошові кошти ОСОБА_2 отримала від продажу спільної з її батьком, ОСОБА_6, квартири АДРЕСА_1, тобто дана квартира була придбана до укладення шлюбу з ОСОБА_1 і не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя (а.с. 139 т. 1).

Вищевказана квартира була продана ОСОБА_2 разом з батьком 08 червня 2012 року о 10:55 годині, а спірну частку житлового будинку вона придбала в цей же день о 15:09 год., в тому числі і за кошти, які вона виручила разом з батьком за продаж вказаної вище квартири (а.с. 134, 140 т. 1).

Таким чином, продаж квартири, яка належала ОСОБА_2 та ОСОБА_6, та придбання 58/100 частин житлового спірного будинку АДРЕСА_2, відбулося в один і той же день з різницею у часі 4 години.

Також судом встановлено, що частина грошових коштів, зокрема, 21 250 доларів США, що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 170 000 грн., згідно договору дарування грошових коштів від 08.06.2012 року, який було укладено між ОСОБА_2 та її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_13, батьки подарували ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 21 250 доларів США, які складалися з 17 750 дол.США, які були виручені за продаж квартири АДРЕСА_1, та додаткових 3500 доларів США, які належали батькам ОСОБА_2 Даний факт підтверджується копією Договору дарування грошових коштів від 08 червня 2012 року, а також показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13, які пояснили, що у день придбання спірної частини житлового будинку всі гроші, які були отримані від продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, у сумі 284 000 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 35 500 доларів США, а також додатково 3500 доларів США, які вони особисто надали доньці ОСОБА_2, а всього 39 000 доларів США були витрачені ОСОБА_2 для купівлі спірної частини домоволодіння (а.с. 141 т. 1).

Таким чином, на день придбання спірного будинку, ОСОБА_2 було внесено особистих коштів у розмірі 312 000,00 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 39 000 доларів США.

Остаточна частина грошових коштів у розмірі 172 000 грн., що за офіційним курсом валют НБУ (7,9925 грн. за 1 долар США) станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 21 500 дол. США, була сплачена подружжям за рахунок позичених коштів, зокрема: 1) 9 000 дол.США ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_14 згідно розписки від 05.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 09.05.2015 р. (а.с. 21 т. 1); 2) 3 000 дол. США ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_15 згідно розписки від 07.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 05.10.2014 р. (а.с. 22 т. 1); 3) 2 000 дол. США ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_16 згідно розписки від 08.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 01.10.2014 р. (а.с. 19 т. 1); 4) 8 000 дол.США ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_17 згідно розписки від 01.06.2012 р. Грошові кошти були повернуті 28.05.2013 р. (а.с. 20 т. 1).

Вищевказані грошові кошти ОСОБА_1 брав у борг на придбання спірної частини житлового будинку, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні та було підтверджено показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17

Частина 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Виходячи з того, що позичені ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 22 000 дол. США у громадян ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, були використані в інтересах сім'ї, зокрема, на придбання 58/100 частин житлового спірного будинку АДРЕСА_2, а також враховуючи той факт, що усі позичені грошові кошти були повернуті ОСОБА_1 до розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та до припинення фактичних шлюбних відносин, є усі підстави стверджувати, що зазначені грошові кошти поверталися за рахунок спільних коштів подружжя.

Крім того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_17 підтвердили, що кошти їм були повернуті ОСОБА_1 після продажу мікроавтобуса, який був у власності відповідача ОСОБА_2, що не заперечувалося і самим ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 повертав грошові кошти за рахунок спільних коштів подружжя та за рахунок продажу спільного майна подружжя (мікроавтобуса, який був у власності ОСОБА_2) вбачається, що позичені грошові кошти, витрачені на придбання спірного житлового будинку, є також спільною сумісною власністю, а тому в цій частині житловий будинок підлягає поділу між подружжям.

Доказів того, що повернення позичених коштів ОСОБА_1 здійснював за рахунок особистих коштів, останнім не надано та суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_15 та ОСОБА_18, які пояснили, що спірне домоволодіння було придбано саме за особисті кошти ОСОБА_1, оскільки дані свідки не були присутні під час купівлі та укладання договору на купівлю спірної частки житлового будинку. Показання свідків грунтуються лише на власних припущеннях. Не надано суду й доказів того, що ремонт спірної частини житлового будинку був здійснений протягом 2012-2014 років саме за власні кошти ОСОБА_1

На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова, 06.05.2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса було складено висновок судової будівельно-технічної експертизи № 11416/2414.

Відповідно до висновків, судовий експерт визначив, що ринкова вартість домоволодіння з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_2, в цілому 58/100 частки станом на травень 2016 року складає 1 402 829,00 грн. З технічної точки зору надати варіанти поділу спірного домоволодіння між власниками та можливість виділити частку ОСОБА_1 у зазначеному спірному домоволодінні не надається можливим (а.с. 174-184 т. 1).

З урахуванням викладеного, та керуючись ст. 57 СК України, із загальної вартості придбаних спірних 58/100 частин спірного житлового будинку за АДРЕСА_2, має бути врахована та частина грошових коштів, яку ОСОБА_2 внесла як особисту приватну власність, зокрема:

1) 484 000 грн., що за курсом НБУ станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 60 500 доларів США - 100% будинку

2) 312 000 грн., що за курсом НБУ станом на 08.06.2012 р. було еквівалентно 39 000 доларів США (з яких 284 000 грн. (35 500 доларів США за курсом НБУ - 8 грн. за 1 дол. США) було за продаж квартири АДРЕСА_1 08.06.2012 р.) - 64,46% вартості будинку - які є особистою приватною власністю ОСОБА_2 та не підлягають поділу між подружжям.

3) 100% - 64,46% = 35,54 % будинку, які є спільною сумісною власністю подружжя і підлягають поділу між позивачем і відповідачем в рівних частинах, тобто 17,77% кожному з подружжя.

Таким чином, частки кожного із власників у відсотковому виразі у спірному домоволодінні станом на день його придбання розподіляються наступним чином:

1) частка ОСОБА_2 складає: 64,46% + 17,77% = 82,23 %

2) частка ОСОБА_1 складає: 17,77%

Так, загальна частка спірного домоволодіння по АДРЕСА_2 становить 58/100 частин.

Таким чином, частка ОСОБА_2 становить 0,58 * 0,8223*100 = 48/100 частин.

Частка ОСОБА_1 становить 0,58*0,1777*100= 10/100 частин.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно виділити та визнати за ним право власності на 10/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а за ОСОБА_2 - визнати право власності на 48/100 частин зазначеного будинку.

Судом також було встановлено та не заперечувалось сторонами, що за час шлюбу подружжям було придбано ряд побутової техніки та меблів, вартість яких була узгоджена у судовому засіданні між сторонами та складає 59 224 грн., з яких 29 612 грн. припадає на частку ОСОБА_2, зокрема: холодильник («распашные двери») "BEKO" Side-by-side 615-625л., вартістю 8000 грн.; пральна машина "LG" 6 кг. Direct Drive, вартістю 3500 грн.; телевізор "LG" плазма 49-50", вартістю 16000 грн.; телевізор "LG" плазма 21,5", вартістю 2629 грн.; шафа-купе двухстворчата з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 6245 грн.; шафа-купе двухстворчата з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 4900 грн.; диван розкладний з чорного шкіряного замінника, вартістю 8000 грн.; ліжко двоспальне з каркасом з чорного шкіряного замінника, вартістю 3150 грн.; мікрохвильова піч "SAMSUNG", вартістю 1200 грн.; комп'ютер "ASUS" c Ж/К монітором 19", вартістю 2000 грн.; очищувач води «AQUASTRONG» з насосом, вартістю 3600 грн.

Вищезазначена побутова техніка та меблі мають бути залишені у власності ОСОБА_1 з урахуванням того, що дана побутова техніка та меблі знаходяться з пояснень ОСОБА_1 у його розпорядженні та постійному користуванні. До того, ж ОСОБА_2 не заперечує проти залишення зазначеного майна у власності ОСОБА_1 за умови компенсації половини вартості зазначеного майна.

На підставі викладеного, з урахуванням погодження сторонами вартості побутової техніки та меблів у сумі 59 224 грн., суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути компенсацію за половину вартості придбаної під час шлюбу побутової техніки та меблів у розмірі 29 612 грн.

Стосовно вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь компенсації ? частки, одержаних ОСОБА_1 доходів від підприємницької діяльності у II кварталі 2015 року, у розмірі 1 391 558,50 грн. суд вважає, що у задоволенні даної вимоги ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємцем НОМЕР_4 21.04.2005 р. ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с. 53 т. 2).

Відповідно звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2005 р., 2006 р., І півріччя 2007 р., з 2012 р. по 2015 р. ОСОБА_1 дійсно працював на спрощеній системі оподаткування. Мав власні грошові кошти до шлюбу, а також під час шлюбно-сімейних відносин (а.с. 54-56 т. 2).

Відповідно Договору поворотної фінансової допомоги від 03.12.2013 р. та Акту приймання-передачі від 03.12.2013 р. ФОП ОСОБА_1 отримав від ФОП ОСОБА_5 поворотну фінансову допомогу у сумі 1 000 000,00 грн. строком на 18 місяців. Ці кошти він повернув 30.05.2015 року, згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, що підтверджується Актом приймання-передачі від 30.05.2015 р. (а.с. 45-48 т. 2).

Відповідно Договору поворотної фінансової допомоги від 29.12.2013 р. та Акту приймання-передачі від 29.12.2013 р. ФОП ОСОБА_1 отримав від ФОП ОСОБА_5 поворотну фінансову допомогу у сумі 1 000 000,00 грн. строком на 18 місяців. Ці кошти він повернув 10.06.2015 р., згідно умов Договору поворотної фінансової допомоги, що підтверджується Актом приймання-передачі від 10.06.2015 р. (а.с. 49-52 т. 2).

Відповідно банківської виписки відділення №2 ПАТ «Перший український міжнародний банк» за період з 01.04.2015 р. по 30.06.2015 р. розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_3 грошовими коштами підприємця він сплачував за отриманий товар, податки та єдиний соціальний внесок, банківську комісію (а.с. 238-239 т. 1).

Відповідно спрощеної системи оподаткування єдиний податок нараховується та сплачується з доходу (виручки) платника податків без врахування витрат підприємця, пов'язаних з веденням господарської діяльності. Облік своїх витрат, пов'язаних з підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 не здійснював, оскільки це не передбачено Податковим законодавством України.

Згідно п. 292.1. ст. 292 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є: 1) для фізичної особи-підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Фактично задекларований ОСОБА_1 дохід за І півріччя 2015 року - це об'єкт оподаткування. В податкових звітах ФОП ОСОБА_1 за І квартал та І півріччя 2015 року визначені не доходи, які він використовував для забезпечення сім'ї, а вся сума виручки в цілях оподаткування єдиним податком без врахування витрат, до яких належать: витрати на закупівлю товару, сплата єдиного податку та ЄСВ. Тому, виручку ФОП на спрощеній системі оподаткування, яка визначається в цілях саме оподаткування, не можна назвати чистим доходом відповідача, що підлягає поділу між подружжям та на частину якого претендує відповідач ОСОБА_2

Задекларовані за І півріччя 2015 року доходи ФОП ОСОБА_1, хоча й отримані від здійснення ним підприємницької діяльності під час проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, але бізнес ним здійснювався не за спільні кошти подружжя і не за рахунок використання сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та її представники не надали суду доказу, яким саме чином вона причетна до підприємницької діяльності ОСОБА_1 та отриманих ним доходів під час здійснення цієї діяльності, яке саме майно, що було в сумісній власності позивача та відповідача використовувалося в підприємницькій діяльності ОСОБА_1 та що саме у зв'язку з використанням цього майна він отримував протягом І кварталу 2015 р. дохід.

ОСОБА_1 надав суду податкові звіти за 2005 рік, 2006 рік та за І півріччя 2007 року, з яких вбачається, що його підприємницька діяльність була заснована до укладення шлюбу з ОСОБА_2 на особистих грошових коштах та власній праці, тобто на особистій приватній власності.

Згідно правових висновків Верховного Суду України від 02.10.13 р. у справі № 6-79цс13 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Отже, майно фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується ним в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Згідно з положеннями ст. 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства або фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Другий з подружжя має право лише на частку отриманих доходів від цієї діяльності за умови, що в підприємницькій діяльності використовується майно яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Це підтверджується правовими позиціями ВСУ у справі № 6-21цс15 від 01.07.16 року

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя».

Вище наведені докази підтверджують, що задекларований ОСОБА_1 в ІІ кварталі 2015 р. дохід у розмірі 2 783 117 грн. не підлягає поділу між подружжям, оскільки сума 2 351 124 грн. була використана ним для виконання умов господарських договорів в рамках його підприємницької діяльності, а решта грошових коштів є його особистою приватною власністю, які він набув до укладення шлюбу.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2015 року був накладений арешт на 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 108-109 т. 1).

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд скасовує заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року, знімає арешт з 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, та знімає заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 58/100 частин зазначеного житлового будинку.

Частинами 1, 3 статті 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Так, ОСОБА_1 при подачі позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 6090 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № 0.0.435412326.1 від 16.09.2015 року (а.с. 1 т. 1).

ОСОБА_2 при подачі зустрічного позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № 22 від 12.11.2015 року (а.с. 128 т. 1), а також сплачені витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 11416/2414 у розмірі 4 608 грн., що підтверджується квитанцією б/н від 25.12.2015 року (а.с. 170 т. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з тим, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3045 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 827 грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 11416/2414 у розмірі 2 304 грн., а всього 4 131 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 10-11, 57-64, 79, 88, 154, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 65 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст. 52 ЦК, суд-

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 10/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 10/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, визнання права приватної власності, поділ майна подружжя та стягнення компенсації - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 48/100 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на холодильник («распашные двери») "BEKO" Side-by-side 615-625л., вартістю 8000 грн.; пральну машину "LG" 6 кг. Direct Drive, вартістю 3500 грн.; телевізор "LG" плазма 49-50", вартістю 16000 грн.; телевізор "LG" плазма 21,5", вартістю 2629 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 6245 грн.; шафу-купе двухстворчату з дзеркальними створками з малюнком, вартістю 4900 грн.; диван розкладний з чорного шкіряного замінника, вартістю 8000 грн.; ліжко двоспальне с каркасом з чорного шкіряного замінника, вартістю 3150 грн.; мікрохвильову піч "SAMSUNG", вартістю 1200 грн.; комп'ютер "ASUS" c Ж/К монітором 19", вартістю 2000 грн.; очищувач води «AQUASTRONG» з насосом, вартістю 3600 грн., а всього майна на сумму 59 224 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті двадцять чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 компенсацію за половину вартості придбаної під час шлюбу побутової техніки та меблів у розмірі 29 612 (двадцять дев'ять тисяч шістсот дванадцять) грн.

В іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 3045 (три тисячі сорок п'ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, на користь, судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 11416/2414 у розмірі 2 304 (дві тисячі триста чотири) грн., а всього 4 131 (чотири тисячі сто тридцять одна) грн.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - скасувати.

Зняти арешт з 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Зняти заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Вікторов