Справа №560/432/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Приватний нотаріус Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області Таборовець М.І. про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із своєю матір'ю ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, і що буде належати їй на момент смерті, заповіла на ім'я заявника ОСОБА_1.

Протягом останнього року життя ОСОБА_3 дуже хворіла, а тому заявник до дня її смерті доглядала її, проживаючи постійно разом із нею у будинку АДРЕСА_1, вела з нею спільне господарство та після смерті її поховала.

В березні 2017 року заявник звернулась до приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області Таборовця М.І. із заявою до про прийняття спадщини за заповітом, після смерті матері. Проте, при огляді документів нотаріусом було встановлено, що заявник та її покійна мати зареєстровані за різними адресами, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала.

Від заінтересованої особи приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу Рівненської області Таборовця М.І. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_1 протягом останнього року проживання її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року постійно проживала разом з нею у АДРЕСА_1 доглядала матір, вела з нею спільне господарство та поховала її після смерті.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.06.2014 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.4).

Відповідно до довідки №263/02-29 виданої 13.02.2017 року Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, згідно погосподарської книги №13, особовий рахунок НОМЕР_2, будинок АДРЕСА_1, рахується за ОСОБА_3 (а.с.10).

Як вбачається із копії заповіту, складено 04.03.2013 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Висоцької сільської ради ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, і що буде належати їй на момент смерті, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно довідки №13/01-16 від 17 березня 2017 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Таборовцем М.І., після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкова справа не заведена, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.20).

Згідно копії рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 травня 2016 року встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1 є рідною матір'ю ОСОБА_1, а ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 (а.с.17-18).

Як вбачається із матеріалів заяви заявник на час відкриття спадщини, а також на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчить відмітка про її реєстрацію у паспорті серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Як вбачається із довідки №264 від 13.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області із січня 2014 року і до дня смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_1 проживала разом з матір'ю в її будинку, який розташований в АДРЕСА_1 без реєстраційного обліку, вела з нею спільне господарство, доглядала до дня смерті, яку і поховала. В даний час ОСОБА_1 користується будинком матері і присадибною земельною. ділянкою, а також рухомим майном (а.с.11).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4., 10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення цього факту має для позивача має юридичне значення, що встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_1 отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані позивачем вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 на час смерті своєї матері ОСОБА_3 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.10, 11, 60, 208, 212-214, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження на час відкриття спадщини разом із своєю матір'ю ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.