Ухвала
Іменем України

07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С.,
Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Знаюбудінвест», третя особа ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати зобов`язання в натурі та визнання повідомлення незаконним за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та приватним підприємством «Знаюбудінвест» (далі ПП «Знаюбудінвест») було укладено договір дольової участі у будівництві № 3/16, а саме квартири в новозбудованому будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 82,08 кв.м., що знаходиться на осях 14-15 на 7 поверсі. За даним договором позивач зобов`язувався оплатити вартість будівництва замовленої квартири, а відповідач - проводити організаційні заходи по будівництву, побудувати будинок, в якому знаходиться спірна квартира, і в обумовлений термін передати її у власність позивачу. Термін передачі спірної квартири згідно із будівельними нормами 4 квартал 2008 року. Вартість спірної квартири становила 77 475 доларів США, що на момент підписання договору по курсу НБУ становило 391 248,75 грн. На виконання умов договору позивачем було сплачено платежі на загальну суму 349 300 грн. 24 липня 2014 року відповідачем було складено повідомлення № 33 про розірвання договору дольової участі у будівництві № 3/16, відповідно до змісту якого станом на 21 липня 2014 року за позивачем рахується заборгованість у розмірі 8 892 доларів США, що за курсом НБУ становить 106 704 грн., у зв`язку із чим ПП «Знаюбудінвест» розриває свої зобов`язання по договору через систематичне порушення позивачем п. 3.2.1. договору дольової участі у будівництві № 3/16. Вважає, дане повідомлення незаконним та таким, що не відповідає умовам договору, оскільки при укладенні договору у додатку № 2 до договору сторони дійшли згоди що вартість квартири становить 77 475 доларів США, що становило на момент його підписання 391 248,75 грн. Позивачем у встановлені строки було сплачено 349 300 грн., а залишкова сума в розмірі 41 948,75 грн. мала бути виплаченою протягом семи днів з моменту отримання повідомлення про готовність об`єкту до здачі державній комісії. Крім того, жодних протоколів погодження договірної ціни щодо загальної вартості квартири з підстав зміни курсу національної валюти відносно долару США між сторонами не укладалося.
Враховуючи викладене, позивач просив зобов`язати відповідача виконати зобов`язання в натурі та передати ОСОБА_1 по акту прийому-передачі трьохкімнатну квартиру в новозбудованому будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 82,08 кв.м., що знаходиться на осях 14-15 на 7 поверсі, та визнати незаконним повідомлення ПП «Знаюбудінвест» № 33 від 24 липня 2014 року про розірвання договору дольової участі у будівництві № 3/16.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано повідомлення ПП «Знаюбудінвест» № 33 від 24 липня 2014 року про розірвання договору дольової участі у будівництві № 3/16, а саме трьох-кімнатної квартири в новозбудованому будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 82,08 кв.м., що знаходиться на осях 14-15 на 7 поверсі, незаконним та зобов`язано ПП «Знаюбудінвест» виконати обов`язок за договором дольової участі у будівництві № 3/16 шляхом передачі в натурі ОСОБА_1 по акту прийому передачі трьох-кімнатну квартиру в новозбудованому будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 82,08 кв.м., що знаходиться на осях 14-15 на 7 поверсі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року рішення районного суду скасовано, й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 331, 392 ЦК України, Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Закон України «Про інвестиційну діяльність», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна квартира підлягає передачі в натурі позивачеві лише після здачі будинку в експлуатацію та повної оплати вартості цієї квартири забудовнику. Проте будинок в експлуатацію не прийнято, повна вартість новозбудованої квартири позивачем не сплачена, тому підстав для визнання за ним права власності немає.
Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.
Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , відхилити.
Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова