Справа №560/703/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Годунов С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Залузької сільської ради про визнання права власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Залузької сільської ради та просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її брата - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її рідний брат ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1. Право власності на вищевказане майно її покійний брат набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті їхньої матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Однак, при житті брат не зареєстрував даний будинок у відповідних органах і тому правовстановлюючі документи відсутні. У зв'язку з цим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Залузької сільської ради в судове засідання не з'явився. У своїй заяві сільський голова ОСОБА_5 просить справу розглянути без участі представника, позовні вимоги визнає.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та незважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.3) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що складено відповідний актовий запис №14.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Як стверджує позивач у позовній заяві, за життя її брату ОСОБА_3 фактично належав житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 право власності на який він набув відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4

Однак, як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_2, виданого 07.03.2003 року (а.с.5) спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво після смерті ОСОБА_4 складається із сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданого 28.10.1996 року головою Дубровицької райдержадміністрації на підставі рішення вищевказаної адміністрації від 28.10.1996 року №482 про належність ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Л.Українки Дубровицького району Рівненської області розміром 2,77 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі вартістю 6544 грн., про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів за №4416.

Отже, вказаним свідоцтвом, на яке посилається позивач, померлий ОСОБА_3, не набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

З довідки №633 від 28.03.2017 року та довідки №270 від 26.04.2017 року, виданих Залузькою сільською радою (а.с.6, 8) вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі №1 (2016-2020 роки), номер об'єкта погосподарського обліку №0010-1 (1946 року побудови) по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З рішення суду від 21.02.2017 року, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 своїх спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_6 не оформляв і свідоцтво про право на спадщину не отримував.

Згідно п.1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1946 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_6, хоча останній і не здійснив його державної реєстрації.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Зважаючи на те, що померлому брату позивача - ОСОБА_3 спірний житловий будинок не належав, тому, згідно норм спадкового права, ОСОБА_1 даний будинок успадкувати після смерті останнього не може.

Зі змісту ст.ст.10, 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких підстав, суд переконується в тому, що наявні матеріали справи не доводять належність спірного житлового будинку померлому брату ОСОБА_3, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на вказаний будинок після смерті брата.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Залузької сільської ради про визнання права власності на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.