Справа № 467/438/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 Набільєвича до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 червня 2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 467/155/15-ц у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до нього та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості. 11 вересня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначив, що боржник неофіційно працевлаштований у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та фактично проживає у найманій квартирі у цьому ж місті за адресою вул. Дніпровська, 13 «а» кв. 7. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження. Постановою державного виконавця цього ж відділу від 21 вересня 2015 року стягнуто з нього виконавчий збір. Постановами державного виконавця від 29 вересня 2015 року накладено арешт на належне йому майно та оголошено заборону його відчуження та стягнуто також з нього витрати на проведення виконавчих дій. 8 жовтня 2015 року державний виконавець звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з поданням про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Після складення державним виконавцем акту про те, що він за адресою, вказаною у заяві банку як стягувача не проживає, встановити місце його проживання на території району не можливо, майна та грошових коштів на рахунках, належних йому, не виявлено 26 листопада 2015 року виконавче провадження було закінчено шляхом винесення відповідної постанови. Посилаючись на те, що заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтверджена належними доказами та що у виконавчому листі адресу його проживання зазначено як м.Київ, вул. Героїв Сталінграду, 63/57, а тому державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції не мав права виносити постанову про відкриття провадження та здійснювати інші виконавчі дії, а також на те, що своїми діями державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому його дії та прийняті ним рішення є незаконними, прохав визнати неправомірними постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 11 вересня 2015 року та від 29 вересня 2015 року відповідно; звернення до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з поданням від 08 жовтня 2015 року № 13749 про встановлення тимчасового обмеження його виїзду за межі України та зобов'язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт із усього його майна.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» та представник відповідача у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи.

Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакція, яка діяла на момент оскаржуваних дій державного виконавця).

Відповідно до частин 1, 2 вказаної правової норми рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Положення ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 15 вересня 2014 року у розмірі 21 134, 36 доларів США, що еквівалентно 271 633 грн. 24 к.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 лютого 2016 року рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

По вказаній цивільній справі 5 червня 2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист за № 467/155/15-ц про стягнення коштів з ОСОБА_2, який предявленого до виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.

З досліджених судом копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що останнє було відкрито на підставі довідки та заяви ПАТ КБ «Приватбанк» від 14 вересня 2015 року та 11 вересня 2015 року на ім'я начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, з яких видно, що стягувачем встановлено неофіційне місце працевлаштування ОСОБА_2 у м. Дніпродзержинську та те, що він фактично проживає по у ІНФОРМАЦІЯ_1 «а» кв. 7.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 48719468 із примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, де адреса боржника зазначена за заявою стягувача як м.Дніпродзержинськ, вул. Дніпробудівська, 13 «а» кв. 7. Постановою про відкриття виконавчого провадження надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 18 вересня 2015 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, який діяв на момент предявлення виконавчого документа до виконання) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й судові накази, що видаються судами.

У відповідності до ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Положеннями ч. 1 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 зазначеного Закону на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

У відповідності до ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача, де адреса боржника була зазначена як м.Дніпродзержинськ, вул. Дніпробудівська, 13»а» кв. 7, тому підстав вважати, що державний виконавець повинен відмовити у відкритті провадження на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З матеріалів справи вбачається, що постанова державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження фактично була направлена боржнику ОСОБА_2 16 вересня 2015 року.

Тобто, державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано з порушенням установленого законодавством строку.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 боржнику ОСОБА_2 постанова про відкриття виконавчого провадження не надсилалась на адресу, зазначену у виконавчому документі.

Поскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана не за адресою боржника, зазначеною у виконавчому листі, суд вважає, що боржник не вважається таким, що був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

У матеріалах справи наявна копія реєстру про відправлення рекомендованої кореспонденції про направлення ОСОБА_2 рекомендованого листа з постановою про відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною стягувачем. Однак, зворотнє повідомлення про отримання ОСОБА_2 вказаної вище кореспонденції у матеріалах справи відсутнє.

За такого, суд вважає, що державним виконавцем у порушення вимог закону боржника ОСОБА_2 не було повідомлено як про відкриття виконавчого провадження так і про існування добровільного строку на виконання рішення суду.

У подальшому постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 вересня 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, та оголошено заборону на його відчуження, про що внесено відомості до державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та до державного Реєстру обтяжень рухомого майна.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 21 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 27 163 грн. 32 к.

29 вересня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 53 грн.

Вказані постанови не відповідають вимогам закону і є передчасними, оскільки державний виконавець, не пересвідчившись у тому, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомлений про існування строку на добровільне виконання рішення суду, розпочав примусове виконання рішення суду шляхом винесення постанов про накладення арешту, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Державний виконавець у даному випадку мав би діяти у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Суд вирішує питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця у відповідності до ст. 377-1 ЦПК України.

23 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області внесено подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року вказане подання було задоволено та тимчасово обмежено виїзд боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань по виконавчому листу про стягнення коштів на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року вказана ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області була скасована та ухвалено про відмову у задоволенні подання.

Разом з цим, державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України, скористався своїм правом в межах наданих йому повноважень, передбачених п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження». Скасування ухвали суду першої інстанції апеляційним судом та відмова останнього у задоволенні подання державного виконавця не підтверджує неправомірності дій державного виконавця та порушення прав заявника.

Тому вимоги заявника щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо звернення до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з поданням від 08 жовтня 2015 року про встановлення тимчасового обмеження його виїзду за межі України не підлягають задоволенню.

У листопаді 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області складено акт, яким встановлено, що ОСОБА_2 у м.Дніпродзержинськ, вул. Дніпробудівська, 13»а» кв. не проживає, встановити фактичне його місце проживання не вдалося, майна та грошових коштів на території району не виявлено, згідно з довідкою міграційної служби у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області не значиться.

26 листопада 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження направлено для подальшого виконання за адресою, вказаною у виконавчому листі, а саме: до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві для скерування за територіальністю до відповідного відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 2.06.2016 року) у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що арешт був накладений з порушенням вимог закону, вимоги заявника в частині щодо зобовязання Дніпровського ВДВС зняти арешт підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Пропущений встановлений законом 10-денний строк на оскарження рішень та дій державного виконавця підлягає поновленню на підставі клопотання представника заявника у судовому засіданні, так як останній 4 лютого 2016 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 Набільєвича до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними щодо відкриття виконавчого провадження у частині направлення постанови боржнику з порушенням встановленого законом строку та за адресою, не зазначеній у виконавчому документі.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_2 Набільєвича.

Визнати незаконною постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29 вересня 2015 року по ВП № 48719468.

Зобов'язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт із усього майна ОСОБА_2 Набільєвича, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 вересня 2015 року по виконавчому провадженню № 48719468.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає чинності, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Т.М.Кологрива