Справа № 603/289/17
Провадження №2/603/131/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на:земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1; земельну ділянку площею 1,21 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1. Вказане спадкове майно ОСОБА_4 заповіла позивачу ОСОБА_1 Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню, з приводу чого позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністров'я».

Просить визнати за ним право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1, у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.08.1975 року батьками позивача ОСОБА_1 вказано: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Батьками ОСОБА_6 були ОСОБА_9 та ОСОБА_4, що вбачається з даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 21.03.2017 року.

Згідно інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-19-0.31-73/111-17, наданої 28.03.2017 року Відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, ОСОБА_4 на праві приватної власності належали: земельна ділянка площею 0,17 га, розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельна ділянка площею 1,21 га, розташована на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1.

Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністров'я» розміщено оголошення.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Садове Монастириського району Тернопільської області, про що свідчить ксерокопія свідоцтва про смерть серії І-ИД №208474, від 03.11.2016 року.

Судом встановлено, що у написанні по батькові спадкодавця існують розбіжності, а саме державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 виданий на ім»я «ОСОБА_4», а у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначена як «ОСОБА_4».

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1; земельну ділянку площею 1,21 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №340/01-12 від 26.05.2017 року вбачається, що згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 не заводилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Спадкодавець ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1, про що 21.06.2005 року складено заповіт, посвідчений секретарем Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №7.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцями, що підтверджується письмовими заявами ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 03.03.2017 року, посвідченими секретарем виконавчого комітету Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області.

У зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельні ділянки, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (лист Монастириської державної нотаріальної контори №222/01-16 від 24.03.2017 року).

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України,ст.ст. 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,21 га, розташовану на території Садівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Іванчук