Справа № 159/193/17
Провадження № 2/159/302/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Представником позивача 23.01.17 р. було подано до суду вказану вище позовну заяву позивача. Позовні вимоги останнього обґрунтовано тим, що 20.10.10 р. у м. Ковелі Волинської області помер його батько ОСОБА_5. На час смерті ОСОБА_5 з останнім проживала дружина, а його мати ОСОБА_6, яка прийняла спадщину. Він та інший син - ОСОБА_7 заяв про прийняття спадщини після смерті батька не подавали. Син ОСОБА_8 помер 17.03.15 р.. Син останнього - онук ОСОБА_5 - ОСОБА_9 також не подав заяви про прийняття спадщини після смерті діда. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, часом відкриття якої є день смерті останнього. Покликаючись на ст. 1 218 ЦК України, зазначає, що до складу спадщини увійшли майнові права на майно, що належало спадкодавцеві на праві власності, а саме: домоволодіння у м. Ковелі Волинської області, по вул. М. Левицького, 182, що складається з житлового будинку та господарських споруд. ОСОБА_6 за оформленням спадкових прав нікуди не зверталась і юридичного підтвердження прийняття спадщини у вигляд свідоцтва про право на нерухоме майно не отримувала, постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 та померла 23.02.16 р.. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, у т. ч. вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв він як син шляхом подання заяви до нотконтори у встановленому законом порядку. Інший син ОСОБА_7 помер 07.03.16 р Спадщину після смерті останнього прийняла дружина ОСОБА_10. Заяви про прийняття спадщини після смерті матері свого чоловіка, який помер, у порядку спадкової трансмісії не подавала. З покликанням на ч. 1 ст. 1 297 ЦК України, зазначає, що спадкоємець звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте, у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно у спадкодавця. Держреєстрація права власності на домоволодіння є неможливою у зв»язку зі смертю власників: ОСОБА_5, ОСОБА_6. Наводить докази належності ОСОБА_5 права на вказане вище домоволодіння, та покликаючись на ч. 1 ст. 328, ст. 392 КК України, зазначає, що ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_6 за життя не оформили свого права на нерухоме майно в установленому законом порядку. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на вказаний вище житловий будинок заг. пл.. 95, 2 кв. м., житл. пл. 52, 8 кв. м., та господарські споруди: хлів літню кухню Б - 1, хлів баню В 1, гараж Г 1, убиральню Д в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні, кожен зокрема, позов визнали, суду пояснили, що будь - яких майнових претензій до спірного спадкового майна не мають. У судове засідання 14.06.17 р. не з»явились, хоча, кожен зокрема, належно оповіщені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо подали до суду заяви з проханням справу розглядати у їх відсутності, зазначивши, що позов визнають у повному обсязі.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

Як слідує з копії свідоцтва про народження позивача - ОСОБА_2, 53 р. н., - серії ЯК № 481260, виданого 10.04.53 р. міськбюро ЗАГСу м. Ковеля Волинської області, його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як слідує з копії свідоцтва про народження повторного ОСОБА_7, 54 р. н., серії II ЕГ № 497554, виданого 02.07.92 р. міськбюро ЗАГСу м. Ковеля Волинської області, його батьками також є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Як слідує з копії свідоцтва про народження ОСОБА_8, 57 р. н., серії ГД № 497059, виданого 21.08.57 р. міськбюро ЗАГСу м. Ковеля Волинської області, його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Тобто, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є братами позивача.

Та обставина, що брат позивача - ОСОБА_8 - помер 17.03.05 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 ЕГ № 001500, виданого 17.03.05 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області.

Та обставина, що батько позивача - ОСОБА_5 - помер 20.10.10 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 ЕГ № 097925, виданого 20.10.10 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області.

Та обставина, що мати позивача - ОСОБА_6 - померла 23.02.16 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1 ЕГ № 183700, виданого 24.02.16 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області.

Та обставина, що брат позивача - ОСОБА_7 - помер 09.03.16 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 183740, виданого 09.03.16 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області.

Згідно з копією техпаспорта на житловий будинок № 182 по вул. М. Левицького у м. Ковелі Волинської області, виготовленого 31.10.16 р. ТзОВ «ЕК Контакт», спірне домоволодіння являє собою споруджений у 1980 р. житловий будинок, має, зокрема, такі характеристики: загальна пл. 95, 2 кв. м., житлова пл. 52,8 кв. м., з прибудовами; зі спорудженими у 1983 р.: хлівом - літньою кухнею, хлівом банею, гаражем, вбиральнею. Самочинного будівництва не зазначено. Даних про належність цього нерухомого майна ОСОБА_5 чи ОСОБА_6 немає.

Однак, як слідує з оглянутої у судовому засіданні інвентаризаційної справи на нерухоме майна за адресою: м. Ковель Волинської області, вул. М. Левицького, 182, наданої в розпорядження суду КП «Волинське облбюро техінвентаризації», за вказаною вище адресою ОСОБА_11 на законних підставах споруджений та знаходиться житловий будинок, що за станом на 07.02.07 р. має, зокрема, такі характеристики: загальна пл. 95, 2 кв. м., житлова пл. 52,8 кв. м.. Однак, за станом на 20.04.07 р. у домоволодінні зафіксовано самочинне будівництво самовільно при новому будівництві, тобто, без встановленого чинним на той час законодавством дозволу, побудовано літню кухню Б1, гараж Г 1, баню В 1. За станом на 24.04.07 р. у домоволодінні зафіксовано самочинне будівництво самовільно при новому будівництві, тобто, без встановленого чинним на той час законодавством дозволу, збільшено загальну площу будинку А1 на 10, 7 кв. м.. Тобто, мається самочинне будівництво.

Крім того, дані інвентаризаційної справи свідчать і про відхилення при забудові домоволодіння від проекту забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком, виготовленого у 1974 р. на ім»я ОСОБА_5.

За змістом ст. 1 220 ЦК України, чинної на час виникнення спірних правовідносин по

успадкуванню спадщини після смерті спадкодавця, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи.

Спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась 23.02.16 р..

Позивач вчасно та у встановленому законодавством порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавці ОСОБА_6 як спадкоємець першої черги за законом, що стверджується копією матеріалів спадкової справи № 199/2016. Інших спадкоємців немає.

За змістом ст. 1 217 ЦК України, спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Відповідно до положень ст. 1 216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, у її редакції, чинній на дату фіксування наявності самочинного будівництва 20.04.07 р. ще за життя забудовника ОСОБА_5 та на дату його смерті, а також за життя та на дату смерті спадкодавиці ОСОБА_6 - право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як зазначено у ч. 2 ст. 376 ЦК України у її редакції, чинній на дату фіксування наявності у спірному домоволодінні самочинного будівництва, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Дозвіл на забудову було отримано ОСОБА_5. Останній спорудив житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями? однак, допустив самочинне будівництво, що за життя не узаконив. Відповідно, права власності на спірне домоволодіння у ОСОБА_5 не виникло з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦК України. У подальшому, після смерті ОСОБА_5 право власності на спірне домоволодіння не виникло і у ОСОБА_6, так як ОСОБА_5 допустив самочинне будівництво та не оформив свого права власності на спірне домоволодіння. За життя спадкодавиця ОСОБА_6 також не узаконила будівництва та не оформила свого права власності на спірне домоволодіння. Також ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів того, що ОСОБА_6 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 згідно із чинним законодавством.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1 216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з положеннями ст. 1 217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що складу спадщини за законом, що відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_6, право власності на спірне майно, не увійшло. За життя спадкодавиця ОСОБА_6 не оформила своїх прав на спірну нерухомість. Доказів того, що ОСОБА_6 являлась спадкоємицею ОСОБА_5, у розпорядження суду не надано.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 61, 212 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 1 216, 1 222, 1 223, 1 258, 1 261, 1 268, 1 217, 1 220, абз. 3 ч. 2 ст. 331, ч. 2 ст. 376 ЦК України, ч. ч. 3, 4 ст. 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_12