АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2962/17 Справа № 203/4188/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання біржових угод недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання біржових угод недійсними.

У обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення суду належала квартира АДРЕСА_1. 10 березня 2016 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 вказану квартиру. ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу та довіреності недійсними, з якого він дізнався, що між відповідачами укладались договори купівлі-продажу вказаної квартири у відповідності до яких ОСОБА_9 стверджує, що саме він є власником квартири. Позивач вважає, що вказані договори купівлі-продажу, зареєстровані в товарній біржі «Феміда» були укладені з порушення вимог законодавства і просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 04 грудня 1997 р., зареєстрований на товарній біржі «Феміда» за реєстраційним № 173, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 жовтня 1997 р., зареєстрований на товарній біржі «Феміда» за реєстраційним № 85.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 рок у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання біржових угод недійсними відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на праві особистої спільної часткової сумісної власності належали 55/100 квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 червня 1995 року (а.с.60). Інша частина квартири, яка складається з 45/100 частини квартири на праві приватної часткової власності належала ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 травня 1995 року (а.с.61). Дана квартира є квартирою спільного заселення (а.с.63).

22 грудня 1995 року між ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу, який був посвідчений 22 грудня 1995 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим № 5784, за умовами якого ОСОБА_8 прийняв у дар від вказаних осіб 55/100 частини квартир № 2 в будинку № 4 по вул. Сєрова у м. Дніпропетровську (а.с.69)

Розпорядженням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів управління житлового господарства від березня 1997 року № 68 на виконання рішення Кіровського районного суду від 01 квітня 1996 року було вирішено вважати анульованим розпорядження органу приватизації про передачу у власність ОСОБА_12В-І. частини комунальної власності квартири АДРЕСА_2, вважати недійсним свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_12В-І., вказану частину квартири прийняти на баланс державного житлового фонду (а.с.74)

З 13 жовтня 1997 року власником 45/100 частини квартири стала ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13 жовтня 1997 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів у відповідності до розпорядження від 13 жовтня 1997 року № 5/1319-97 (а.с.75)

23 жовтня 1997 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_14, який діє по дорученню, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_15 22 жовтня 1997 року за реєстром № 2654 від імені ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був укладений в виконання біржової угоди зареєстрованій в товарній біржі «Феміда» 23 жовтня 1997 року за № 85, у відповідності до якого покупець придбав у продавця 55/100 частини квартири № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, будинок 4 (а.с.4-5).

04 грудня 1997 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діє за себе та як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_7 та ОСОБА_14, який діє по дорученню, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_15 22 жовтня 1997 року за реєстром № 2654 від імені ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був укладений в виконання біржової угоди зареєстрованій в товарній біржі «Феміда» 04 грудня 1997 року за № 173, у відповідності до якого покупець придбав у продавців 45/100 частини квартири № 2 за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, буд. 4 (а.с.6-7)

Договори купівлі-продажу від 23 жовтня 1997 року та від 04 грудня 1997 року були зареєстровані у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації 16 лютого 1998 року (а.с. а.с. 5, 7)

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 лютого 2007 року власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу р. № 173 від 04 грудня 1997 р. та договору купівлі-продажу р. № 85 від 23 жовтня 1997 р. зареєстрованих на товарній біржі «Феміда» є ОСОБА_4 (а.с.83)

Як убачається з наданих до суду копій документів, 03 квітня 2015 року між ОСОБА_4, від імені якого, по довіреності, посвідченій 02 квітня 2015 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_16 за реєстровим № 288 діяв представник ОСОБА_17 та ОСОБА_18 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_19, у відповідності до якого ОСОБА_18 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.107-108). Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 03 квітня 2015 року, власником вказаної квартири є ОСОБА_18 (а.с.109).

Представник відповідача ОСОБА_9 факт укладання вказаного договору заперечує, стверджує, що правочин вчинений за підробленими документами, з приводу чого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_9 до суду предявлений позов про визнання вказаного договору недійсним та витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Крім того, заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року у цивільній справі № 203/5308/15-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_18, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позички, звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. Вирішено в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_18 за договором позики звернути стягнення на належну ОСОБА_18 квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на цю квартиру за ОСОБА_3 (а.с.117-120) 22 січня 2016 року рішення набрало законної сили (а.с.120)

10 березня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_20 за реєстровим № 377, у відповідності до якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 (Сєрова) в м. Дніпропетровську (а.с.165).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачі не були сторонами, учасниками спірних правочинів у 1997 році, обґрунтовують належність їм прав на спірне майно лише з 2015 року, та незалежно від правомірності чи неправомірності набуття позивачами прав власності на квартиру АДРЕСА_1, ними не доведено, що спірні угоди між відповідачами порушують права чи законні інтереси позивачів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незалежно від правомірності чи неправомірності набуття позивачами прав власності на спірну квартиру АДРЕСА_4, ними не доведено, що оскаржувані угоди, що укладені між відповідачами порушують їх права чи законні інтереси. Позивачами не надано доказів на підтвердження прав чи будь-яких майнових інтересів щодо вказаної квартири станом на 1997 рік і що вони були сторонами у оспорюваних прнавочинах. Крім того, саме свої права на спірне майно позивачі обґрунтовують послідовним переходом права власності від одних власників до інших, у тому числі і за оспорюваними договорами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно невідповідності оскаржуваних договорів встановленій законодавством України формі, стосовно відсутності доказів реєстрації сторін спірних угод на біржі, стосовно правосуд»єктності товарної біржі «Феміда» не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П. Красвітна

ОСОБА_21