Справа № 305/40/17
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Кожух О.А.,

суддів Мацунича М.В., Джуги С.Д.

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду від 06 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Рахівської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Рахівського районного суду від 06.02.2017, якою задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - до вирішення даної цивільної справи заборонено відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рахівській міській раді, оформляти та реєструвати за відповідачами право власності на спірні площі земельної ділянки за адресою вул. Буркут, 31 в м. Рахів, одна з яких у кінці межує із земельною ділянкою, що є у користуванні відповідачів і складає площу 0,0087 га, інша - від дороги є двором загального користування і складає площу 0,0075 га.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у звязку з чим просить ухвалу місцевого суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просив апеляційну скаргу задовольнити та розглянути справу у його відсутності. ОСОБА_3 та в.о. Рахівського міського голови у своїх заявах просили апеляційну скаргу задовольнити та розглянути справу без їх участі.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Рахівської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення Рахівської міської ради від 19.10.2016 у частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0972 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою вул. Буркут, 31 в м. Рахів у спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Зокрема зазначала, що вона є землекористувачем земельної ділянки за адресою вул. Буркут, 31 в м. Рахів, а спірним рішенням органу місцевого самоврядування відповідачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на частину ділянки, право користування якою перейшло до позивачки при переході права власності на житловий будинок від її батьків.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі рішення суду є власником житлового будинку та надвірних спору, які розташовані у м. Рахів, вул. Буркут, 33.

В той же час, позивач зазначає, що фактично відповідачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на частину ділянки, де знаходиться належна їй літня кухня, сарай та вбиральня, при цьому площа її земельної ділянки зменшується, а площі накладення на її земельну ділянку, одна з яких у кінці межує із земельною ділянкою, що є у користуванні відповідачів, складає 0,0087 га, інша - від дороги - є двором загального користування і складає 0,0075 га.

З наведеного слідує, зокрема, що між позивачем та відповідачами дійсно виник спір щодо вищезазначеної земельної ділянки.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходів забезпечення позову, в тому числі шляхом заборони вчиняти певні дії.

Оскільки у предявленому позові ставиться питання щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, та вірно вжив заходів забезпечення позову.

Разом з тим, формулювання резолютивної частини ухвали про заборону вчиняти певні дії щодо спірних площ земельної ділянки, одна з яких у кінці межує із земельною ділянкою, що є у користуванні відповідачів і складає площу 0,0087 га, інша - від дороги є двором загального користування і складає площу 0,0075 га є помилковим, оскільки не дозволяє ідентифікувати дійсне місце розташування спірних площ земельної ділянки, є абстрактним та не містить відсилання до установлених меж земельних ділянок, їх поворотних точок.

При цьому, заборона вчиняти певні дії, шляхом заборони оформляти та реєструвати за відповідачами право власності на спірні площі земельної ділянки за адресою вул. Буркут, 31 в м. Рахів до вирішення спору, як вид забезпечення позову, по своїй суті зводиться до заборони вчиняти ці дії, щодо земельної ділянки площею 0,0972 га за адресою вул. Буркут, 31 в м. Рахів у цілому, а відтак немає необхідності конкретизації площ накладення для вжиття обраного виду забезпечення позову.

Оскільки судом першої інстанції при правильному вирішенні питання було помилково сформульовано суть процесуальної дії, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвалу суду першої інстанції слід змінити, шляхом виключення із резолютивної частини ухвали слів: «одна з яких у кінці межує із земельною ділянкою, що є у користуванні відповідачів і складає площу 0,0087 га, інша - від дороги є двором загального користування і складає площу 0,0075 га».

Керуючись ст. 304, ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рахівського районного суду від 06 лютого 2017 року - змінити, виключивши із резолютивної частини ухвали слова: «одна з яких у кінці межує із земельною ділянкою, що є у користуванні відповідачів і складає площу 0,0087 га, інша - від дороги є двором загального користування і складає площу 0,0075 га».

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і, відповідно до положень ст. 324 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Судді: