30.05.2017 Єдиний унікальний номер 2-3542/11
УХВАЛА

30 травня 2017 року м. Дніпросправа № 2-3542/11
4-с/205/24/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересовані особи державний виконавець Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, у якій просить:

визнати неправомірними дії державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови № 48322463 від 14.12.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачу;

скасувати вищевказану постанову;

зобовязати державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 24.01.2014р.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець всупереч вимогам законодавства не вжив всіх можливих заходів щодо отримання інформації про доходи боржника, виявлення належних йому рахунків або рухомого чи нерухомого майна.

Заявник у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Державний виконавець Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, натомість матеріали справи містять заяву від Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про розгляд скарги без присутності їх представника та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на те, що за змістом ч.ч.1, 2 ст. 169 ЦПК України неявка належним чином повідомленої сторони або її представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи, а також враховуючи скорочений строк розгляду скарги, передбачений ст.386 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представників державної виконавчої служби.

За змістом ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши викладені у скарзі обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилось виконавче провадження, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень за № 448322463, з примусового виконання вимог виконавчого листа по справі № 2-3542/11, виданого 24.01.2014р. Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованості у розмірі 31 476,36 грн.

Постановою державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 вищевказаний виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу згідно зі статтею 47 цього Закону.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державний виконавець повинен оголосити розшук боржника, якщо боржник за місцем реєстрації не проживає, звернутись з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Враховуючи, що органом ДВС всупереч ст.60 ЦПК України не надано суду жодних доказів на підтвердження здійснення державним виконавцем всіх заходів, необхідних для своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення суду, суд доходить висновку про достатність правових підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Водночас у суду відсутні підстави для задоволення скарги в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача, повязаних з винесенням спірної постанови, оскільки такі вимоги фактично повторюють вимогу про скасування оскаржуваної постанови, яка задоволена судом.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У суду відсутні підстави для задоволення скарги в частині зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки за змістом ст.ст.1, 3 ЦПК України суд захищає лише порушене право, тоді як на даний час державним виконавцем не допущено порушення закону у виді не відновлення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення скарги.

З огляду на викладене, а також керуючись ст.ст.1, 11,30, 40, 47, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383. 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», заінтересовані особи державний виконавець Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 № 48322463 від 14.12.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_4

.