Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

15 червня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Шитченко Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Національна академія внутрішніх справ звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням курсанта у навчальному закладі в сумі 26 444,84 грн. Вимоги мотивовано тим, що відповідач навчався у зазначеному закладі за рахунок коштів державного бюджету, на його утримання було витрачено 26 444,84 грн., які підлягають стягненню на користь навчального закладу у звязку з тим, що після закінчення навчання, всупереч положень укладеного договору, ним не було відпрацьовано три роки без поважних причин.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Національної академії внутрішніх справ ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом було дано невірну правову оцінку змісту трьохстороннього договору № 10-671 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ та невірно застосовано положення Закону України «Про вищу освіту», Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, внаслідок чого ухвалено незаконне рішення.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявся. Судові повістки, надіслані судом ОСОБА_2 на адресу за місцем його реєстрації (АДРЕСА_1) згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернігівській області (а.с.42), було тричі повернуто з відміткою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання» та «через незапит». Намагання працівників апарату суду вручити повістку позивачеві безпосередньо за місцем реєстрації не видались можливими через відсутність вказаної особи за місцем проживання та фактичне проживання у ній інших осіб за договором найму.

Положеннями ч. 3 ст. 27 ЦПК України передбачено, що сторони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, зокрема, за приписами ст. 77 ЦПК України, вони зобовязані повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності такого повідомлення судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не було належно виконано свій процесуальний обовязок з інформування суду про місце його знаходження, у звязку з чим, численні заходи, що вживались судом для його повідомлення про дату та час засідання апеляційного суду не призвели до належного результату.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 74, ч.1 ст. 77 ЦПК України, апеляційний суд виходить з того, що судова повістка є врученою позивачеві належним чином, а тому справа в апеляційному порядку підлягає розгляду без участі відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга Національної академії внутрішніх справ підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи Національній академії внутрішніх справ у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки обовязковість відпрацювання або відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу призводить до порушення їх конституційного права на працю, що вільно обирається або на яку вони вільно погоджуються, та порушення права на безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що згідно п. 1.1 наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ №562 від05.08.2010 року ОСОБА_3 з 01.09.2010 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, за спеціальністю «Правознавство» (а.с.15).

27.09.2010 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Чернігівській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за спеціальністю «правознавство» у вказаному вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України №10-671, який був доповнений додатковим договором №1 від 27.07.2012 року (а.с.12-14).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1709-р від 27.08.2010 року «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ», Київський національний університет внутрішніх справ був реорганізований у Національну академію внутрішніх справ.

Указом Президента України №887/2010 від 31.08.2010 року «Про Національну академію внутрішніх справ», за вказаним вищим навчальним закладом збережено статус національного.

Згідно з п. 2.3.6. зазначеного вище договору, ОСОБА_2 зобовязався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.3 глави 3 вказаного договору було передбачено обовязок відповідача відшкодовувати фактичні витрати на підготовку у разі звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчального закладу за порушення дисципліни.

За умовами п. 4.1 цього договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ № 341 від 15.03.2014 року «Про випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2014 році» ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямом підготовки «Правознавство» та видано диплом (а.с.16) та з 27.06.2013 року був призначений на посаду старшого оперуповноваженого Чернігівського міського відділу УМВС України у Чернігівській області.

Відповідно до наказу начальника Управління МВС України у Чернігівській області від 12.05.2015 року, відповідач звільнений зі служби згідно п.-Є- ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у звязку із грубим порушенням службової дисципліни) (а.с. 18).

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.п. 2, 3, 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

За викладених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ є обґрунтованими, оскільки лейтенант міліції ОСОБА_2 був звільнений з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, а отже, повинен відшкодувати понесені фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі на підставі положень ст. 526, 610, 611, 623 ЦК України .

Відповідно до довідок про фактичні витрати навчального закладу на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ, про розрахунок фактичних витрат, повязаних з його утриманням, розрахунку фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, про фактичне перебування ОСОБА_2 на харчовому забезпеченні, щодо витрат коштів на його харчування, про витрати речового майна за період навчання ОСОБА_2 з 01.09.2010 року по 15.03.2014 рік, про доходи та відрахування, розмір фактичних витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі ОСОБА_2 за період навчання з 01.09.2010 року по 15.03.2014 року, становить 26 444 грн. 84 коп. (а.с. 19-32).

З огляду на зазначені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню, на підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору при зверненні до судів першої та апеляційної інстанцій у сумі 2893 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 526, 610, 611, 623 ЦК України, ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 березня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі, в сумі 26 444 грн. (двадцять шість тисяч чотириста сорок чотири) 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ 2893 (дві тисячі вісімсот дев»яносто три) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору при зверненні до судів першої та апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: