АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 756/1959/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Шумейко О.І.
апеляційне провадження № 22-ц/796/5073/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Білокриницького Олександра Володимировича, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПрАТ СК «Українська страхова група» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 08 серпня 2013 року між ним та ПрАТ СК «Українська страхова група» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким застраховано автомобіль марки Fiat Linea, д.н.з НОМЕР_1. У квітні 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль було пошкоджено, що за умовами договору є страховим випадком. Страховиком визначена сума страхового відшкодування у розмірі 25 196,71 грн., яка не відповідає дійсності та умовам укладеного договору, оскільки сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті, становить 33 889,52 грн. Відтак, відповідачем не доплачено на його користь грошові кошти у сумі 8692,81 грн.

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 8692,81 грн., пеню - 4398,56 грн., три проценти річних - 361,53 грн., інфляційні втрати - 832,00 грн., а також 20 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 8 692 грн. 81 коп., пеню у розмірі 4398 грн. 56 коп., три проценти річних у сумі 361 грн. 53 коп. та інфляційні втрати у сумі 832 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Білокриницький О.В., діючий в інтересах ПрАТ СК «Українська страхова група», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Договір страхування укладається в письмовій формі (ч.1 ст.981 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 08 серпня 2013 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5003-13-00072, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Fiat Linea, д.н.з НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Дійсна вартість транспортного засобу на дату укладення договору становить 101000,00 грн. Строк дії договору страхування встановлений з 18 серпня 2013 року по 17 серпня 2017 року.

У відповідності з умовами договору страхування, страховими випадками за договором визначено: викрадення, дорожньо-транспортна пригода, стихійне лихо, пожежа, вибух, падіння предметів, напад тварин (розділ 2 договору).

Автомобіль застраховано строком на чотири роки з поетапною сплатою страхової премії. Франшиза по іншим ризикам, крім викрадення, становить 0,3%. Серед страхових випадків сторонами визначено пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За правилом ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Судом встановлено що 20 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій він повідомив про пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП, як сталось 20 квітня 2015 року.

Відповідно до ремонтної калькуляції від 29 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 47 838,87 грн.(а.с.24-26).

Згідно з п.п. 12.2 частини 2 договору страхування у разі настання страхових випадків по КАСКО, крім випадків конструктивної загибелі та викрадення, страхове відшкодування розраховується за наступною формулою: СВ = (ВВР - ВД х ЗЕ%) х ПЗС + ДДВ - Фрп - ВЗПО - НЧСП, де СВ - сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті; ВВР - вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів; ЗЕ - експлуатаційний знос деталей, вузлів та агрегатів ТЗ, що підлягають заміні, за період з початку експлуатації ТЗ до дати настання страхового випадку; ПЗС- коефіцієнт пропорційності зобов'язань страховика, що розраховується за формулою (застосовується у випадку коли страхова сума менше дійсної вартості ТЗ і різниця складає більше 10%); ПЗС = СС / ДВ, але в будь-якому не більше 1,0 (одиниці), де: СС - страхова сума по КАСКО згідно частини 1 договору; ДВ - дійсна вартість застрахованого ТЗ та ДО на момент настання страхового випадку, визначена на підставі акту авто товарознавчої експертизи; ДДВ - додаткові витрати Страхувальника по КАСКО, спричинені страховим випадком по КАСКО; Фрп - франшиза по КАСКО по ризиках інших ніж «Викрадення», зазначена в частині 1 договору.

Використовуючи вказану формулу, страховиком було розраховано суму страхового відшкодування, яка підлягає виплаті на користь позивача. Так, СВ = (47 838,87 грн. - 0) х 0,5324 - 272,70 грн. - 0 - 0 = 25 196,71 грн.

Коефіцієнт пропорційності зобов'язань страховика, який дорівнює 0,5324, розрахований за формулою ПЗС = СС / ДВ, де СС - страхова сума по КАСКО, ДВ - дійсна вартість застрахованого ТЗ та ДО на момент настання страхового випадку.

Пунктом 6 частини 1 договору визначено, що у період з 18 серпня 2014 року по 17 серпня 2015 року страхова сума становить 90 900 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування в розмірі 25 196 грн. 71 коп. була перерахована ПрАТ «СК «Українська страхова група» на розрахунковий рахунок СТО ФОП ОСОБА_3, на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с.79).

З наданого відповідачем звіту про оцінку автомобіля №1905, складеного 26 травня 2015 року експертом-оцінювачем ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» ОСОБА_4 дійсна вартість застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку становить 170 737,00 грн. (а.с. 72-78).

Не погоджуючись з таким звітом, позивачем був наданий звіт про оцінку майна №RS48-160512-001, складений ТОВ «АКР-Консалт», за яким вартість автомобіля марки Fiat Linea, д.н.з НОМЕР_1, становить 120 000 грн. (а.с. 111-118).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звіт про оцінку автомобіля марки Fiat Linea, д.н.з НОМЕР_1, складений 26 травня 2015 року експертом-оцінювачем ОСОБА_4, не є переконливим доказом, оскільки ні вказаний експерт-оцінювач, ні представник суб'єкта оціночної діяльності пошкоджений автомобіль в супереч вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1074/8395, з послідуючими змінами та доповненнями, не оглядали, в той час як, складаючи звіт про оцінку майна №RS48-160512-001, оцінювачем ОСОБА_5 був оглянутий пошкоджений автомобіль позивача, й дана оцінка майна є найбільш наближеною до дійсної вартості транспортного засобу на дату укладення договору, а тому доводи апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку №RS48-160512-001 від 12 травня 2016 року є неповним та необґрунтованим, не заслуговують на увагу й не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про те, що при розрахунку суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті на користь позивача, має бути використано дійсну вартість автомобіля в сумі 120 000 грн., визначену у звіті про оцінку майна №RS48-160512-001, складеному ТОВ «АКР-Консалт», і з урахуванням формули, визначеної у п.п.12.2 п.12 частини 2 договору страхування, та виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, суд обґрунтовано стягнув з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 8692 грн. 81 коп.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником відповідача було заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи з метою визначення ринкової вартості спірного автомобіля на дату настання страхового випадку. Обговоривши дане клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відмовити у призначенні експертизи, оскільки таке клопотання не заявлялося представником відповідача у суді першої інстанції, окрім того можливість проведення вказаної експертизи на даний час втрачена у зв'язку з проведенням відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 17.1 частини другої договору страхування за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу.

Страхувальником нарахована пеня за період з 04 травня 2015 року по 20 вересня 2016 року у розмірі 4398,56 грн., три проценти річних та інфляційні втрати за аналогічний період - 361,53 грн. та 832,00 грн. відповідно. Суд обґрунтовано погодився з розрахунками позивача, оскільки вони є правильними й представником відповідача не спростовані, а тому вказані суми підлягають стягненню на користь позивача.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у звіті про оцінку майна №RS48-160512-001 оцінювачем ОСОБА_5 при визначенні дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку не було враховано вартість додаткового обладнання, є неспроможними, й спростовуються Характеристикою об'єкту оцінки, з якої вбачається, що оцінювачем було враховано все обладнання, яким укомплектовано належний позивачу автомобіль (а.с.115-117).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу БілокриницькогоОлександра Володимировича, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: