Справа №489/292/17
Провадження №2/489/905/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про визнання права власності,

встановив:

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 04 вересня 2015 року на житловий будинок за №49 по вулиці Поздовжня четверта в місті Миколаєві, оскільки державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок через виділення 73/100 частки цього будинку в окрему адресу на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.04.2000 року №298 та від 23.09.2011 року №972.

Позивач підтримав позов, відповідач у судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору проти задоволення позову не заперечував.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП №225566 матір позивача ОСОБА_4 померла 04 вересня 2015 року.

Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2016 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №49 по вул. Поздовжня четверта в м.Миколаєві, оскільки фактично спадкодавиці належить цілий житловий будинок, що не відповідає частці у власності на домоволодіння(27/100), право власності на які підтверджується наданими документами.

Спадкове майно складається з 27/100 часток домоволодіння №49 по вул. Поздовжня четверта в м.Миколаєві. 7/50 частини домоволодіння належало померлій на підставі договору дарування серія ААО №579231 від 02 червня 1998 року, право власності зареєстроване КП ММБТІ від 16.06.1998 року за реєстровим №5035, 13/100 частини належало померлій відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння серії САЕ №358893, дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №135 від 21.08.1995 року, замість свідоцтва про право на спадщину від 05.10.1989 року Р№1-4069, право власності зареєстроване в КП ММБТІ 23.10.2012 року, витяг №35946481, реєстраційний №37955084, запис №5035 в книзі 21.

Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 10.10.1996 року ОСОБА_2 належало 87/100 частин домоволодіння по вул.4 Поздовжня,49 в м.Миколаєві, з яких в подальшому 7/50 часток він подарував ОСОБА_4

Згідно довідки МБТІ від 06 травня 2016 року 73/100 частини домоволодіння виділено в окрему адресу на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.04.2000 року №298 та від 23.09.2011 року №972. Згідно зазначених рішень частині домоволодіння, яка належить ОСОБА_2, надано нову адресу вул.4 Поздовжня,49-а.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ч. 1 ст. 182 цього Кодексу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За приписами ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що після виділення частки домоволодіння ОСОБА_2 спадкодавиця не зареєструвала своє право власності на домоволодіння, яке є спадковим майном і фактично було переведено в окремий житловий будинок із залишенням попередньої адреси, зазначене унеможливлює отримання спадкоємцем ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.41 Конституції України, ст. ст. 182, 319, 328, 334, 392, 1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок №49 по вулиці Поздовжній четвертій в місті Миколаєві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя