Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/383/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙСОН ЕНТЕРТЕЙМЕНТ", третя особа - ОСОБА_2, про розірвання договору про передачу виключних майнових авторських та суміжних прав на музичні твори

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, в якому просив розірвати укладений між ним та ОСОБА_2 з однієї сторони та ТОВ "МЕЙСОН ЕНТЕРТЕЙМЕНТ" з другої, договір про передачу виключних майнових авторських та суміжних прав на музичні твори від 03 жовтня 2012 року, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачем порушені істотні умови договору щодо повної та своєчасної виплати авторської винагороди, що є підставою для його розірвання.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтування апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем не надано суду доказів щодо належного виконання зобовязань за оспорюваним договором. Вказує, що перераховані ТОВ "МЕЙСОН ЕНТЕРТЕЙМЕНТ" кошти не є авторською винагородою, а премією за трудовими відносинами.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення умов Договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або Законом.

Істотним є таке порушення стороною Договору,коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні Договору.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3 ст.1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона - ліцензіар надає другій стороні -ліцензіату дозвіл(ліцензію) на виключні авторські права на твори (пісні) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого Закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 жовтня 2012 року громадяни України ОСОБА_2 ( Ліцензіар 1) та ОСОБА_1 (Ліцензіар 2), що складають творчий колектив під назвою «DZIDZIO», та які діють від власного імені, з одного боку та Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙСОН ЕНТЕРТАЙМЕНТ», в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту ( Ліцензіат), з другого боку уклали Договір про передачу останньому виключних майнових авторських та суміжних прав на музичні (в назві договору «музикальні» ) твори /а.с.4-8/.

Предметом договору є виключні майнові авторські та суміжні права на 14 музичних творів (пісень), які ліцензіари передають ліцензіату (п.1.1. договору).

Відповідно до п.11.2., з посиланням на п.3.3. договору, договір діє протягом строку дії авторського права як це визначено статтею 28 Закону України «Про авторські та суміжні права».

У пункті 5 договору визначена винагорода ліцензіарів.

Так, за передачу авторських та суміжних прав на використання творів ліцензіат виплачує ліцензіарам щорічну винагороду у розмірі 1000 гривень кожному (п.5.1).

Відповідно до п.5.2. договору виплата винагороди здійснюється протягом 7-ми календарних днів з дати укладання цього Договору.

Згідно з п.5.3. договору виплата винагороди здійснюється в готівковому порядку. Підписанням цього договору ліцензіари засвідчують отримання винагороди.

Проаналізувавши умови договору та правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виплата винагороди за перший рік була здійснена в момент підписання договору, що було засвідчено ліцензіарами своїми підписами на договорі.

Авторська винагорода в сумі 1000 гривень на рік, по наступним зобовязанням за договором, була сплачена ліцензіарам, у тому числі позивачу, що підтверджується банківською випискою № БВ - 0000036 за 15.03.2016 року, відомістю № 8 від 15.03.2016 року та випискою по рахунку 7298 ТОВ «МЕЙСОН ЕНТЕРТЕЙМЕНТ» від 16.03.2016 року (а.с.32,33).

Доводи в апеляційній скарзі про те, що це була виплачена премія, оскільки так зазначено у відомості, є безпідставними, тому що у банківських документах міститься однозначне посилання на те, що проведена виплата це щорічна винагорода згідно договору про передачу майнових авторських прав на музичні твори від 03.10.2012 року (а.с.32,33).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в подальшому не тільки не ухилявся від виплати позивачу відповідної винагороди за договором, але і вживав заходів для здійснення такої виплати.

Так, 10.01.2017року вих. №1/1 відповідач направив позивачу рекомендованою поштою лист з проханням повідомити банківські реквізити для здійснення оплати за договором про передачу майнових авторських прав на музичні твори від 03.10.2012 року (а.с.35-37).

На зазначений лист позивач направив відповідачу повідомлення, у якому вказав, що вважає за недоцільне надання такої інформації, посилаючись на те, що не має остаточного рішення його судова справа та заява про проведення позачергових зборів засновків (а.с.50).

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції з посиланням на норми ст. 57-60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а заперечення відповідача ґрунтуються на письмових та інших доказах.

Як письмові так і усні пояснення представників позивача в суді апеляційної інстанції не стосувалися предмету спору - розірвання договору про передачу виключних майнових авторських та суміжних прав на музичні твори від 03.10.2012 року з підстав істотного порушення договору другою стороною щодо виплати авторської винагороди. Доводи представників позивача більше стосувались обставин незаконності, на їх думку, укладеного договору та його недійсності, проте такі доводи, виходячи із меж позову, на суть вказаного спору та на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді