набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1934/16-ц
04 січня 2017 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Кузьменка А.Д.,
секретаря Собчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт. Чаплинка справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особи Чаплинський районний сектор УДМС в Херсонській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, належним на праві власності шляхом позбавлення права користування,
Позивачі звернулися до суду з позовом в якому вказують, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу житлової квартири від 22 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області в реєстрі 1-3429, реєстраційний номер 16638033 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 29 січня 2007 року, номер витягу 13371293, номер запису 1176 в книзі 7. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дружиною та чоловіком, про що свідчить актовий запис про укладання шлюбу № 97 від 10 червня 1987 року, складений Каланчацьким райвідділом ЗАГСу Херсонської області. За даними Чаплинського районного сектору Управління державної міграційної служби в Херсонській області за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без законних на даний час підстав, що створює перешкоди позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користуванні належним на праві власності майном у вигляді неможливості отримати пільгову субсидію на оплату житлово - комунальних послуг. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являючись донькою та онуком позивачів, водночас маючи свою власну сім`ю, не є членами сім`ї власників житла, не проживають з ними разом з 2012 року, не пов`язані спільним побутом з родиною, між ними та позивачами не укладався договір найму чи піднайму житла, у зв`язку із чим відсутні будь-які правові підстави, які надають на майбутнє право ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на реєстрацію місця проживання в квартирі, яка є власністю позивачів. Довідкою № 1034 Асканія - Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області від 15 вересня 2016 року підтверджується факт, що сім`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складають лише вказані особи. Факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_11 більше одного року в домоволодінні підтверджується актом перевірки фактичного проживання Асканія -Нова селищної ради Херсонської області від 15 вересня 2016 року.В той же час, знятися самостійно з реєстраційного обліку ОСОБА_7 наразі не має ніякої можливості через, як зазначала безпосередньо, перебування на тимчасово окупованій території в АРК від початку окупації даної території. Більш того, згідно свідоцтва № 1534 про реєстрацію по місцю проживання виданого від 16 червня 2015 року, ОСОБА_4 зареєстрований по місцю проживання своєї матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 від 14 серпня 2009 року. Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 14 вересня 2016 року, посвідченої нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Республіки Крим, така дає згоду на зняття її та ОСОБА_11 з реєстраційного обліку за місцем проживання в АДРЕСА_2 . Просять суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловою квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування вказаним житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивачі позовні вимоги визнали в повному обсязі, просять суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 , яка являється одночасно законним представником неповнолітнього ОСОБА_4 , в судове засідання будучи належним чином повідомленнаі про дату та час розгляду справи не з`явилася, надавши до суду нотаріально завірену заяву щодо зняття її та її сина з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що вона зареєстрована та проживає за новою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .
Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу житлової квартири від 22 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області в реєстрі 1-3429, реєстраційний номер 16638033 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 29 січня 2007 року, номер витягу 13371293, номер запису 1176 в книзі 7.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дружиною та чоловіком, про що свідчить актовий запис про укладання шлюбу № 97 від 10 червня 1987 року, складений Каланчацьким райвідділом ЗАГСу Херсонської області. За даними Чаплинського районного сектору Управління державної міграційної служби в Херсонській області за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без законних на даний час підстав, що створює перешкоди позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користуванні належним на праві власності майном у вигляді неможливості отримати пільгову субсидію на оплату житлово - комунальних послуг. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 являючись донькою та онуком позивачів, водночас маючи свою власну сім`ю, не є членами сім`ї власників житла, не проживають з ними разом з 2012 року, не пов`язані спільним побутом з родиною, між ними та позивачами не укладався договір найму чи піднайму житла, у зв`язку із чим відсутні будь-які правові підстави, які надають на майбутнє право ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на реєстрацію місця проживання в квартирі, яка є власністю позивачів.
Довідкою № 1034 Асканія - Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області від 15 вересня 2016 року підтверджується факт, що сім`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складають лише вказані особи. Факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_11 більше одного року в домоволодінні підтверджується актом перевірки фактичного проживання Асканія -Нова селищної ради Херсонської області від 15 вересня 2016 року.В той же час, знятися самостійно з реєстраційного обліку ОСОБА_7 наразі не має ніякої можливості через, як зазначала безпосередньо, перебування на тимчасово окупованій території в АРК від початку окупації даної території.
Більш того, згідно свідоцтва № 1534 про реєстрацію по місцю проживання виданого від 16 червня 2015 року, ОСОБА_4 зареєстрований по місцю проживання своєї матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 від 14 серпня 2009 року. Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 14 вересня 2016 року, посвідченої нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Республіки Крим, така дає згоду на зняття її та ОСОБА_11 з реєстраційного обліку за місцем проживання в АДРЕСА_2 .
В силу змісту норм ч. 2 ст. 60 СК України, ч. 1 ст. 61 СК України, згідно яких вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування та речей, обіг який виключено з цивільного обороту, вищевказана житлова квартира об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Вимогами ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності та правами, які пов`язані з даною тріадою правомочностей.
Беручи до уваги те, що даний будинок є об`єктом спільної сумісної власності позивачів, що, враховуючи спільність матеріальної та процесуальної заінтересованості, предмету та підстав позовних вимог, відповідно, зумовлює процесуальну співучасть вказаних осіб при зверненні до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вільний вибір місця проживання чи перебування-право громадянина України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці чи житла де вони хочуть проживати чи перебувати.
Згідно абзацу 7 ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб.
Нормами ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вимогами п. 22 наказу МВС України № від 21 листопада 2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» визначено, що громадянин України, подаючи серед ряду інших документів на реєстрацію місця проживання має надати документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Право користування чужим майном визначено главою 32 Цивільного Кодексу України і являється за своєю правовою природою одним із видів сервітуту за категорією, визначеною нормами ст. 401 ЦК України як «право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом».
З норм ст. 402 ЦК України випливає, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Нормами ст. 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном та може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.
За правилами визначеними нормами житлового законодавства України, така категорія як право користування чужим майном, а отже і реєстрація місця проживання в чужому домоволодінні взагалі не передбачена даною галуззю права.
Отже, в даному випадку обґрунтованим та вірним є посилання лише на норми ЦК України.
Дійсно, відповідно до норм ст. 405 ЦК України лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, де житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Нормами ч. З ст. 403 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру, але на час розгляду справи втратили свою правову силу ті обставини, що стали підставою для вселення.
З норм п. 1 ч. 2 ст. З Сімейного Кодексу України випливає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
З норм ч. З ст. 403 ЦК України слідує, що особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Тобто, в розумінні даних норм, особа, яка має право користування житлом в силу реєстрації свого місця проживання в домоволодінні зобов`язана вносити плату за спожиті житлово - комунальні послуги - за опалення, електроенергію, водопостачання та водовідведення, засобами телефонного зв`язку, тощо.
З норм ст. 406 ЦК України випливає, що підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення фізичної особи померлою.
Підстави для позбавлення права власності відсутні, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є власниками квартири.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Саме таку правову позицію висловила колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 31 січня 2011 року.
Таким чином оцінюючи в сукупності всі дослідженні в судовому засіданні докази, пояснення позивачів, суд приходить до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.3, 60 СК України, ст. ст. 16, 321, 401, 403 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, суд,
Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловою квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права користування вказаним житловим приміщенням.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Чаплинський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Кузьменко А.Д.