ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Старокостянтинівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок орендодавцю, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Старокостянтинівський міжрайонний прокурор звернувся до суду із указаним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22 травня 2012 року № 192/2012-р ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною загальною площею 493,6003 га ріллі, в тому числі: 40 га ріллі на території Іршиківської, 177,3 га ріллі на території Веснянської, 136,3 га і 140,0003 га ріллі на території Баглаївської сільських рад.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 13 серпня 2012 року № 282/2012-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 115,998 га ріллі, в тому числі 40 га ріллі на території Іршиківської, 75,998 га ріллі на території Веснянської сільських рад.

На підставі зазначеного розпорядження 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_4 укладено 3 договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11751, № 11753, № 11752.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 24 липня 2012 року № 255/2012-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 136,3 га і 140,0003 га із земель запасу Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району.

На підставі зазначеного розпорядження 12 вересня 2012 року та 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_4 укладено 2 договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11425, № 13744.

11 грудня 2012 року ОСОБА_4 за договорами суборенди передав зазначені вище орендовані ним земельні ділянки в суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі - ТОВ «Енселко Агро»).

Прокурор вважає, що зазначені розпорядження винесено, а договори оренди та суборенди укладено з порушенням вимог чинного законодавства. ОСОБА_4 у своїх заявах на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства не вказав даних щодо кількості членів фермерського господарства, не навів доказів наявності сільськогосподарської техніки для обробітку землі, не зазначив необхідності отримання таких великих площ землі та перспектив самого фермерського господарства. Після отримання земельних ділянок в оренду фермерське господарство відповідач не створив, а передав земельні ділянки в суборенду ТОВ «Енселко Агро», директором якого на той час він був. Фактично товариство одержало у користування земельні ділянки без проведення земельних торгів, що суперечить вимогам закону.

При передачі спірних земельних ділянок в оренду ОСОБА_4 Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області не враховано, що у їх межах наявні цінні та частково цінні ґрунти, а тому земельні ділянки могли бути передані в оренду лише після проведення державної експертизи землевпорядної документації.

На підставі викладеного прокурор просив: визнати незаконними та скасувати розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок для ведення фермерського господарства; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, укладені між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_4 12 вересня 2012 року, 18 вересня 2012 року і 22 жовтня 2012 року; визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок, укладені 11 грудня 2012 року між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро»; скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_4 права користування земельними ділянками; зобов'язати відповідача повернути земельні ділянки державі в особі відповідного органу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року, залишеними без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року, позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 192/2012-р від 22 травня 2012 року, № 255/2012-р від 24 липня 2012 року та № 282/2012-р від 13 серпня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Визнано недійсними:

договір оренди земельної ділянки загальною площею 136,2954 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 12 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацієюХмельницької області та ОСОБА_4, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 19 грудня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі;

договір оренди земельної ділянки загальною площею 38,4741 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацієюХмельницької області та ОСОБА_4, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі;

договір оренди земельної ділянки загальною площею 37,5239 га, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацієюХмельницької області та ОСОБА_4, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі;

договір оренди земельної ділянки загальною площею 40 га, кадастровий номер НОМЕР_4, укладений 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацієюХмельницької області та ОСОБА_4, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро» зареєстрований 13 грудня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі;

договір оренди земельної ділянки загальною площею 140,0003 га, кадастровий номер НОМЕР_5, укладений 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацієюХмельницької області та ОСОБА_4, а також договір суборенди зазначеної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро», зареєстрований 13 грудня 2012 року в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі.

Скасовано державну реєстрацію права користування ОСОБА_4 земельними ділянками з кадастровими номерами: НОМЕР_6, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути орендовані земельні ділянки площею 136,2954 га (кадастровий номер НОМЕР_1), 38,4741 га (кадастровий номер НОМЕР_2), 37,5239 га (кадастровий номер НОМЕР_3), 40 га (кадастровий номер НОМЕР_4) та 140,0003 га (кадастровий номер НОМЕР_5) державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Стягнуто з Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь держави 1 339,8 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1 705,2 грн судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь держави 609 грн судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «Енселко Агро» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4 одержав в оренду для створення фермерського господарства п'ять земельних ділянок загальною площею 392,2937 га. Проте, фермерське господарство не створив, а передав земельні ділянки у суборенду юридичній особі, керівником якої був, що свідчить про пільговий порядок одержання іншим суб'єктом господарювання у користування земель державної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою без проведення земельних торгів. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання в момент вчинення цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що на момент видачі розпоряджень були відсутні підстави для відмови відповідачу у наданні дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, а також про те, що надання земельних ділянок відбулося не єдиним масивом та немає підстав для визнання незаконними та скасування розпоряджень ради, не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

Так, як установлено судами попередніх інстанцій, розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 22 травня 2012 року № 192/2012-р ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною загальною площею 493,6003 га ріллі, в тому числі: 40 га ріллі на території Іршиківської, 177,3 га ріллі на території Веснянської, 136,3 га і 140,0003 га ріллі на території Баглаївської сільських рад.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 13 серпня 2012 року № 282/2012-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 115,998 га ріллі, в тому числі 40 га ріллі на території Іршиківської, 75,998 га ріллі на території Веснянської сільських рад.

На підставі зазначеного розпорядження 18 вересня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_4 укладено три договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11751, № 11753, № 11752.

Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 24 липня 2012 року № 255/2012-р затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок орієнтовною площею 136,3 га і 140,0003 га із земель запасу Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району.

На підставі зазначеного розпорядження 12 вересня 2012 року та 22 жовтня 2012 року між Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області і ОСОБА_4 укладено два договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані в Управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі за № 11425, № 13744.

11 грудня 2012 року між ОСОБА_4 і ТОВ «Енселко Агро» укладені договори суборенди зазначених вище земельних ділянок.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03 червня 2015 року у реєстрі вчинено запис про реєстрацію 01 серпня 2006 року Фермерського господарства «Матушевський», засновником і головою якого є ОСОБА_4

Відомості про створення відповідачем будь-якого іншого фермерського господарства відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 у заявах від 11 травня 2012 року про надання в оренду земельних ділянок не обґрунтував необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, наявності у нього техніки для обробітку землі, кількість членів фермерського господарства.

Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької областіне пересвідчилась у дійсності намірів заявника, не провела належну перевірку на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

Доказів в обґрунтування необхідності одержання окремих земельних ділянок значної площі, можливості її обробітку, перспектив діяльності фермерського господарства, наявності трудових ресурсів і техніки для обробітку землі ОСОБА_4 не надав і суду під час розгляду справи.

Відповідно до ст. ст. 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Органам, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим, відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються також Законом України «Про фермерське господарство» (далі - Закон). У таких правовідносинах Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1 Закону фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (ст. 8 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Частинами другою та четвертою ст. 7 Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації розглядає у місячний строк і в разі її задоволення дає згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Отже, спеціальний Закон визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Зазначені вимоги відповідають загальним принципам земельного законодавства (ст. 5 ЗК України) та меті правового регулювання земельних відносин у сфері діяльності фермерських господарств, яка полягає в створенні умов для реалізації ініціативи громадян щодо виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів України (преамбула Закону).

Тому, суди дійшли обґрунтованого висновку про отримання ОСОБА_4 земельних ділянок в оренду з порушенням вимог закону. Формальний підхід до вирішення його заяв створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання ТОВ «Енселко Агро» в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою без проведення земельних торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-2903цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В силу ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Також, судами взято до уваги, що Закон України «Про фермерське господарство»передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вказівки про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для відмови.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік