АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3091/17 Справа № 172/161/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» на ухвалу судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року відкрито провадження у даній справі про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна».

В апеляційній скарзі ТОВ «Єврокар Україна» посилається на порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали з поверненням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, зокрема, про визнання договору фінансового лізингу №0085 від 19.01.2017 року, укладеного між ним та відповідачем, недійсним з посиланням на порушення відповідачем його прав, які передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть предявлятись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" його дія поширюється на правовідносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У п.2 Постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" розяснено, що до правовідносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

В п.3 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов'язки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону.

З тексту позовної заяви вбачається, що у якості однієї з правових підстав позову позивач зазначає норми Закону України «Про захист прав споживачів» та посилається на існування між сторонами спору щодо виконання умов договору фінансового лізингу (а.с. 3-7).

Відповідно ст. 806 ЦК України, положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», - до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки; фінансовий лізинг є фінансовою послугою, а лізингові компанії відносяться до фінансових установ. Отже, на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач зареєстрований на території Васильківського району Дніпропетровської області по вул. Бабича, 35 в с. Павлівка (а.с.8), колегія дійшла висновку, що суддя місцевого суду постановив ухвалу про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації позивача з дотриманням правил підсудності.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена у відповідності з вимогами процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 205, 209, 218, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» відхилити.

Ухвалу судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді