12 червня 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивує тим, що з липня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_2 про що зроблено актовий запис № 518 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1. З травня 2014 року сімейні відносини припинилися.
Дитина з дня народження і по теперішній час проживає з позивачкою та її старшою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Про що свідчить довідка із КП ЖРЕР-5 № 1754 від 1 грудня 2016 року про склад сім'ї. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на обліку в дитячій амбулаторії, де їй вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Для розвитку дитини ОСОБА_1 прикладає всі свої зусилля та можливості. З липня 2015 року і по теперішній час дитина відвідує ДНЗ № 19, про що свідчить довідка № 88 від 12 грудня 2016 року та педагогічна характеристика дитини.
З моменту припинення відносин до лютого 2015 року, батько бачив доньку один чи два рази. З лютого 2015 року батько жодного разу не бачив доньки, не розмовляв з нею по телефону, не подарував їй жодної іграшки, навіть не привітав на день народження. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та її дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька в вихованні.
Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, що підтверджується відповідними письмовими доказами.
Не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та її дитини, а з боку ОСОБА_1 ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні. Ніякої ні фінансової чи іншої матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_2 не надає по цей час.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 6 жовтня 2014 року по справі № 308/11069/14-ц, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) щомісячно з 27 серпня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Розрахунок заборгованості по аліментам станом на 30 листопада 2016 року становить 27161,29 грн., згідно довідки Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби № 3-839/16 від 30 листопада 2016 року.

Крім того, позивач зазначає, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. На засідання батько дитини не з'явився, хоча був запрошений, згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 570/12-34 від 2 листопада 2016 року.

ОСОБА_1 вказує у позовній заяві, що все вищезазначене свідчить виключно про одне, ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

У зв'язку з наведеним позивач просить постановити рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Шатрова Вікторія Владиславівна подала на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу без участі третьої особи, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно до ст. 154 СК України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

У відповідності до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно наявної у матеріалах справи фотокопії свідоцтва про народження від 8 травня 2013 року серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьком вказано ОСОБА_3, мати ОСОБА_1.

Відповідно до довідки комунального підприємства "Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 5" від 1 грудня 2016 року № 1754, ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1. Склад сім'ї: донька ОСОБА_4 1997 року народження, донька ОСОБА_2 2013 року народження.

ОСОБА_3 станом на 30 листопада 2016 року має заборгованість по виплаті аліментів згідно виконавчого листа № 308/11069/14-ц від 31 жовтня 2014 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом, в сумі 27161,29 гривень, довідка Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 30 листопада 2016 оку № 3-839/16.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 2 листопада 2016 року № 570/12-34, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне: позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця АДРЕСА_2, відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; роз'яснити громадянину ОСОБА_3, що на підставі ст.ст. 168, 169 Сімейного Кодексу України, батьки, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, а також мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно вказаного висновку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, участі у вихованні доньки не приймає з 2014 року, здоров'ям її не цікавиться, аліментів не платить, іншої допомоги не надає. За час відвідування малолітньою ДНЗ №19 ні адміністрація, ні педагогічний колектив не бачили батька дитини. Батько дитини свідомо ухиляється від її виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що під час судового розгляду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2, відповідачем надано не було, і такі обставини судом не встановлені, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки таке буде відповідати інтересам малолітньої дитини, а тому суд приходить до переконання, що за вищенаведених обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153-155, 157, 164 СК України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 169, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош