АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3776/17 Справа № 206/302/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що з 20.06.2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 08 січня 2016 року відповідач проживає окремо від сімї. Відповідач зобовязаний сплачувати аліменти, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей надавав деякий час, що і слугує підставою для звернення позивача із позовом до суду.

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення повноліття дитини, однак не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 частин з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2017 року та до повноліття дітей.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір аліментів з 2/5 частин на 1/3 частини, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що з 20.06.2003 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська шлюбі.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 08 січня 2016 року відповідач проживає окремо від сімї.

Підставою для звернення до суду із зазначеними вимогами було те, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей надавав лише деякий час.

Судом першої інстанції встановлено, що син позивачки ОСОБА_4 є інвалідом (а.с.49), а дочка ОСОБА_5, за станом здоров»я, постійно перебуває під наглядом лікарів.

Відповідно до довідки ТОВ «АВТО-СИЛА» ОСОБА_2 з 04.01.2011 року працює на посаді менеджера та його дохід за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року складає 27 317,97 грн. (а.с.51, 106).

Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції враховував працездатність відповідача, матеріальне становище сторін, враховано, що на теперішній час діти перебувають на утриманні позивача, яка має мінливий заробіток, відповідач інших зобовязань, інших осіб на утриманні не має, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що розмір його заробітної плати свідчить про наявність підстав для визначення аліментів у меншому розмірі, ніж заявлений у позовних вимогах, а саме у розмірі 2/5 .

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорюється, що відповідач є працездатною особою. На теперішній час відповідач згідно до пояснень представника звільнився, однак перебуває на обліку центру зайнятості.

Оскільки, повноваження апеляційного розгляду справи у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України обмежені межами доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, сторони у подальшому не позбавлені права звернення до суду з питань визначення аліментів у відповідності до правил ст.ст. 183,184,192 СК України.

За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно Закону України від 21.12.2016 року № 1801-VІІІ «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 1355 грн., від 6 до 18 років: 1 689,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що сину позивачки на час розгляду справи виповнилося 12 повних років, дочці 4 роки.

Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обовязок з утримання дітей належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей, враховуючи, стан здоров»я дітей та відповідача, що на утриманні відповідача не перебуває інших осіб, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та приймаючи до уваги часткове визнання відповідачем позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2/5 частин з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2017 року, тобто, з моменту звернення позивача до суду, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів.

Крім того, колегія суддів у своєму висновку виходть з того, що саме аліментні кошти стягуються на утримання дитини для забезпечення її існування у повсякденному житті, а не носять періодичний характер, і зазначені позивачем витрати є звичайними повсякденними витратами на утримання дітей, які позивач несе постійно для забезпечення їх існування.

Приведені в апеляційній скарзі доводи щодо зміни розміру аліментів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права у застосуванні ч.2 ст. 183 СК України, а саме, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у зазначеній частині шляхом правильного зазначення - до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 309 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, але є підстави для його зміни в частині щодо правильного застосування норми матеріального права, у іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року в частині стягнення аліментів до повноліття дітей змінити, правильно зазначивши: до досягнення найстаршою дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В іншій частині рішеняя залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_6