Провадження № 2/641/821/2017 Справа № 641/777/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря Алієвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 « ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання договору,-

В С Т А Н О В И В :

09.02.2017 року Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.01.2013 року в розмірі 21712, 22 грн.

В обґрунтування свого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.01.2013 року, відповідач отримав від позивача кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Взяті на себе зобовязання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вказані кредитні кошти.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 31.12.2016 року в нього виникла заборгованість перед позивачем, яка в загальному розмірі становить 21712, 22 грн.

24.03.2017 року відповідачем по справі -ОСОБА_2 до суду подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору.

Ухвалою суду від 27.03.2017 року вказаний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та вказані справи об»єднані в одне провадження.

В обґрунтування обґрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що 31.01.2013 року він звернувся до відділення ПАТ КБ « ПриватБанк» з метою отримання спеціального обладнання ( міні терміналу для програми ОСОБА_3), яка дає можливість приймати для оплати банківські картки за допомогою телефону. Разом із спеціальним обладнанням, у подарунок йшла банківська пластикова картка ( Універсальна кредитна картка ). Також ОСОБА_2 була надана для заповнення анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку , яку він заповнив та підписав, вважавши, що без вказаної анкети йому ОСОБА_1 не надасть міні-термінал. З договором , Умовами та Правилами надання банківський послу ОСОБА_2 не був ознайомлений, на підставі того, що такі документи йому не були надані. В лютому 2013 року ОСОБА_2 скористався кредитною карткою та зняв готівку через термінал в розмірі 300,00 грн. та в цьому ж місяці здійснив поповнення рахунку на цю ж суму. Приблизно в середині лютого 2013 року кредитну картку було втрачено , у звязку з чим ніяких банківських операцій ОСОБА_2 з використанням цієї картки не проводив. З момента здійснення останньої операції , тобто з лютого 2013 року та по день звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості , ОСОБА_1 ніяких претензій до позивача не висував. ОСОБА_2 вважає, що Банком були порушенні норми чинного законодавства при укладенні кредитного договору. Позивач не був належним чином ознайомлений з його умовами , не давав згоду на збільшення строку позовної давності , який відповідно до Умов передбачений у 50 років та вважає що умови Договору суттєво порушують норми чинного законодавства , що призводить до істотного порушення його прав.

В судове засідання представник позивача не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином про причини своєї не явки суду не повідомив. Однак, одночасно з поданням позову представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він також зазначив про підтримання позовних вимоги в повному обсязі.

Крім того, представником позивача до суду подано письмові заперечення проти зустрічного позову, в яких він просив відмови в його задоволенні посилаючись на те, що ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами укладеного договору та погодився з його умовами, про що свідчить його підпис. Також, представник Банку вважає недоведеним посилання ОСОБА_2 щодо втрати ним кредитної картки.

Відповідачем до суду подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог Банку та розгляд справи просив проводити без його участі.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені первісного позову та зустрічного позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.01.2013 року, який був укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2, останній отримав від позивача кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві.

Позивач зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.12.2016 року у відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилась заборгованість в сумі у розмірі 21712 грн. 22 коп.

За приписами ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно наданої суду анкети заяви ОСОБА_2 та Умов надання банківських послуг, строк дії вказаного договору не визначений.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України.

Умовами договору встановлено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Отже, відповідно до вищезазначених умов, ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за кредитом повинен здійснювати щомісячний платіж.

Згідно наданої суду Виписки по рахунку ОСОБА_2, вбачається що він останній раз користувався кредитною карткою 30.04.2013 року, шляхом списання кредитних коштів з картки в Аптеці по вул. Матюшенко, 6 в м. Харкові. ( а.с.75-80)

Крім того, останнє погашення заборгованості за кредитом в розмірі 10,94 грн., було здійснено-12.06.2014 року, шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості( а.с.77), тобто Банком, а не самим ОСОБА_2

Отже, автоматичне погашення заборгованості 12.06.2016 не може свідчити по добровільне погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Згідно п.1.1.7.31 Умов , строк позовної давності щодо вимог Банку по кредитним вимогам , сплати процентів за використання кредиту , неустойки, пені, штрафів складає 50 років.

Відповідно до вимог ст.259 ЦК України позовна давніть, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Банком представлено екземпляр умов надання банківських послуг, однак, це загальний зразок цих умов. Вказані умови не підписані відповідачем.

Умови і правила банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися Банком, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання та підпис обох сторін, також відсутні іденфікуючи ознаки на предмет їх невід»ємності від заяви. У заяві позичальника не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що підписуючи заяву, позичальник знав та розумів вказані умови, у тому числі посилання щодо погодження сторонами терміну позовної давності тривалістю пятдесят років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості тільки 09 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

ОСОБА_2 до суду подана заява про застосування строку позовної давності до вимог Банку.

Таким чином, строк звернення до суду вищевказаними позовними вимогами у позивача сплинув 30.04.2016 року, у звязку з чим суд відмовляє в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з пропуском строку позовної давності.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору суд зазначає наступне.

Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1)В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2)Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3)Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі статті 652 ЦК України на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що укладаючи 31.01.2013 року кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» були істотно порушенні умови договору.

Крім того, заявляючи вимогу про розірвання договору, ОСОБА_2 посилається на ст..216 ЦК України, яка передбачає визнання правочину недійсним.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Мотивоване рішення виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_3