РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2017 р. Справа № 133/2846/16-ц

Козятинський міськрайонний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі - Полонській Н.М.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Вівсяницької сільської ради Козятинського району Вінницької області, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області, по вул. Центральна (колишня Леніна) №45, а саме на житловий будинок позначений в технічних документах літерою "А", прибудову "а", сарай "Б", сарай "б", літню кухню "В", сарай "Г", погріб з шийкою "Д", убиральню "Е", колодязь №2, огорожу "№3".

В обгрунтування позову позивачка зазначила, що 12 листопада 1978 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 та з того часу стала проживати з чоловіком в будинку його матері ОСОБА_7, що за адресою с.Вівсяники Козятинського району Вінницької області по вулиці Леніна 45. З ними також проживала мати її чоловіка- свекруха ОСОБА_7. 17 серпня 2002 року помер її чоловік ОСОБА_6, а вона після його смерті продовжила проживати у вищевказаному будинку з його матір»ю, де і проживає на теперішній час. 09 квітня 2003 року її свекруха ОСОБА_7 померла.

З 9 квітня 2003 року, тобто з моменту смерті її свекрухи до теперішнього часу вона добросовісно, відкрито, та безперервно володіє домоволодінням під № 45 по вул. Центральна (колишня Леніна) в с.Вівсяники Козятинського району Вінницької області, утримує його, підтримує в належному стані та мешкає в ньому. За роки проживання в даному будинку вона сплочує рахунки за використання електроенергії та газу, земельний податок ,замінила в будинку дерев»яні вікна на металопластикові.

В 2006 році рідна дочка її свекрухи - ОСОБА_3 зверталась до Козятинського міськрайонного суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно ОСОБА_7, а саме на будинок з господарськими будівлями, що розташований в селі Вівсяники Козятинського району по вулиці Леніна 45. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 25 липня 2006 року в задоволенні зазначеного позову ОСОБА_8 було відмовлено, в зв»язку із тим, що вона після смерті ОСОБА_7 фактично спадщину не прийняла, а саме із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулась та не вступила в управління та володіння спадковим майном померлої ОСОБА_7. Крім цього судом було встановлено, що станом на 14 червня 2006 року спадкова справа на майно померлої 9 квітня 2003 року ОСОБА_7 не заводилась.Дане рішення суду було залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2006 року, крім цього суд апеляційної інстанції зазначив, що будинок під № 45 по вулиці Леніна в с.Вівсяники до складу спадкового майна не входив.

Позивачка - ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовільнити.

Представник відповідача - Вівсяницький сільський голова - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову та пояснила, що ОСОБА_5 дійсно з 1978 року проживає в спірному будинку, підтримує його в належному стані, сплачує податки, комунальні послуги, а тому сільська рада не заперечує про визнання за нею права власності за набувальною давністю.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. При цьому пояснила, що ОСОБА_5 не проживає в даному будинку, а проживає в свого співмешканця.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 в судовому засіданні просить відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що в справі відсутні жодні документи, які б свідчили, що спірний житловий будинок та господарські будівлі не є самочинним будівництвом. Технічний паспорт, що долучений до позовної заяви, відображає лише технічні характеристики будинку, однак жодним чином не вказує на те, що він збудований з урахування вимог чинного законодавства, крім того у технічному паспорті чітко відображені відомості про відсутність правовстановлюючих документів на вказаний об'єкт. Основний акт цивільного законодавства України фактично визначив три моменти виникнення права власності на об'єкт новоствореного нерухомого майна: один безумовний - момент завершення будівництва та два випадки, які діють у разі, якщо вони прямо передбачені законодавством, - момент прийняття майна до експлуатації та момент його державної реєстрації. Тільки при визнанні будівництва завершеним постає питання про виникнення на будівлі права власності. До завершення будівництва все це майно не може бути предметом спору щодо визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що позивачка проживає в будинку своєї свекрухи по вул.Центральна 45 з того часу як одружилась з ОСОБА_6., і до цього часу, це була одна сім'я, велис пільно господарство. Позивачка утримує будинок в належному стані, в будинку зробила ремонт, там народились і виросли її діти, вона обробляє город, сплачує податки, іншого житла у неї немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків,дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 12 листопада 1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ №3913336 (а.с.7) З того часу позивачка стала проживати зі своїм чоловіком та маті"ю чоловіка - ОСОБА_7, у будинку останньої по вул. Леніна, 45 в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області, де і проживає по теперішіній час, що підтверджується довідкою Вівсянецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 16.02.2016 року (а.с.13)

17 серпня 2002 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ №165593 (а.с.6)

09 квітня 2003 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №309677 (а.с.11)

Будинок по вул. Леніна, 45 (нині Центральна) в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області, в якому проживала позивачка, відповідно до запису в погосподарській книзі №3, зареєстрований за померлою 09.04.2003 року ОСОБА_7 на праві приватної власності, що підтверджується довідкою Вівсяницької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 10.11.2016 року, (а.с.28).

Із домової книги для прописки громадян, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня вул. Леніна) в с. Вівсяники, Козятинського району Вінницької області вбачається, що позивачка - ОСОБА_10 значиться зареєстрованою за вищевказаною адресою із 1978 року (а.с.23-25)

Позивачка ОСОБА_5 з 1978 року і по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (бувша Леніна) в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області, добросовісно, відкрито доглядає за ним, утримує його, виконує ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги, що стверджується матеріалами справи, а саме довідкою з сільської ради (а.с.29) та поясненнями свідків наданими в судовому засіданні.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч.2 ст.344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Перебіг строку набувальної давності починається з моменту виникнення володіння.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч.4 ст.344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2001 року.

Відповідно до Постанови пленуму ВССУ та враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачка ОСОБА_5 добросовісно володіє і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинокм з господарськими надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 45, в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області, яке належало ОСОБА_7 померлій 09.04.2003 року .

Позов, в тому числі і мотиви викладені в ньому, а також наЯвність обставин, якими позивачка обгрунтовувала свої вимоги, були визнані представником відповідача, в тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Таким чином з урахуванням всіх обставин в їх сукупності, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності за набувальною давніст на .житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Центральна (колишня вул. Леніна), 45, в с. Вівсяники Козятинського району Вінницької області

Твердження представника третьої особи стосовно того, що спірний будинок є самочинним, суд вважає безпідставними .

Так за змістом нормативних актів, яке регулювало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями на момент закінчення будівництва на будинки, побудовані до 1992 року , а саме : положення ЦК УРСР (1540-06) 1963 року, Закон України "Про власність" (697-12) , Закон України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" (533-12) , Закон України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат" (3377-08) , постанова Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 (105-85-п) "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 (v45_5323-75) , Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До 05.08.1992 р. законодавство не вимагало приймати в експлуатацію побудовані приватні будинки.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 (v12_5241-99) , в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449 (449-92-п) , якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Про те, що спірний будинок не є самочинним свідчить технічний паспорт на будинковолодіння в с.Вівсяники по вул.Центральна ( колишня Леніна ) будинок №м 45 ( а.с. 15-22 ) ; витяг із рішення 14 сесії 21 скликання Вівсяницької сільської Ради Козятинського району Вінницької області від 30.11.1993 року про те, що ОСОБА_7 виділялась земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських бідівель та споруд в с.Вівсяники по вул.Леніна № 45 у розірі 0.62га ( а.с.14 ).

Твердження представника третьої особи стосовно того, що ОСОБА_5 не проживає в спірному будинку, в судовому засіданні не підтверджені жодними доказами , а отже суд вважає безпідставними.

Твердження представника третьої особи стосовно того, що ОСОБА_5 не проживає в спірному будинку, в судовому засіданні не підтверджені жодними доказами , а отже суд вважає їх безпідставними.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі керуючись ст.ст.15,16,344 ЦК України, ст.ст. 10,57-61, ч.3 ст. 88, ч.4 ст.174 ст.ст.,208,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що розташований в селі Вівсяники Козятинського району Вінницької області по вул.Центральна (колишня Леніна) під номером сорок п'ятим.

Стягнути з Вівсяницької сільської ради Козятинського району Вінницької області на користь держави витрати судового збору у розмірі 1185 грн 76 коп. (одна тисяча сто вісімдесят п'ять грн 76 коп ).

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення.

суддя підпис ОСОБА_11

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

08.06.2017