22-ц/775/374/2017(м)
Категорія 47 Головуючий у 1-й інстанції Папаценко П.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2017 року,

В с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради (далі ММР) про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування позову вказував, що 25 листопада 2015 року він звернувся до ОСОБА_3 міської ради у встановленому порядку з клопотанням від підприємства про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Б. Хмельницького, 24 у Жовтневому районі міста Маріуполь. Через місяць, замість рішення ради, позивачу було надано лист про те, що на підставі наданих документів управлінням земельних відносин міської ради було підготовлено та оприлюднено на офіційному веб-сайті міської ради проект рішення про надання відповідного дозволу. В порушення земельного законодавства у травні 2016 року було видане рішення ОСОБА_3 міської ради від 08 квітня 2016 №7/6-281, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Б. Хмельницького, 24.

На підставі викладеного просив встановити факт того, що неприйняття своєчасного рішення ОСОБА_3 міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення металевого гаражу є мовчазною згодою ради, а також просив визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 міської ради від 08 квітня 2016 №7/6-281.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради в частині вимог про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_3 міської ради від 08 квітня 2016 №7/6-281 залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту того, що неприйняття своєчасного рішення ОСОБА_3 міською радою про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення металевого гаражу є мовчазною згодою ради відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема зазначає, що оскільки рада своєчасно не прийняла рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач правомірно замовив проект землеустрою. При цьому, судом не враховано, що відповідач не визнав права позивача на земельну ділянку та після перебігу шестимісячного строку неправомірно відмовив позивачу, посилаючись на норму закону, що не могла бути застосована до спірних правовідносин. На час звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та на час виникнення обовязку прийняття такого рішення (30 днів з моменту звернення) діяла редакція Земельного кодексу України від 01 липня 2016 року, а при прийнятті відповідачем рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ММР керувалась нормами Земельного кодексу України в редакції від 03 квітня 2016 року, яка погіршує та обмежує права позивача на землю.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін, які який належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду (а.с. 139 -142). Від позивача та його представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 146 -147).

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 звернувся 26 листопада 2015 року до ОСОБА_3 міської ради через Центр адміністративних послуг «Діалог» із письмовою заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0028 га в оренду для будівництва індивідуального гаражу по вул. Б. Хмельницького, 24 в м.Маріуполі, яка була зареєстрована за вхідним номером 1-9009 від 26 листопада 2015 року (а.с.51-52).

Згідно опису документів на отримання адміністративної послуги «Рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її в оренду», крім зазначеної заяви встановленого зразка на імя міського голови ОСОБА_2 додав: копії паспорта, довідки про ідентифікаційний номер; графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки та її розмір (викопіювання з генплану) (а.с.13-15).

Вимоги ст.. 122, 123 Земельного кодексу України - у місячний строк розглянути клопотання ОСОБА_2 і дати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, відповідач ОСОБА_3 міська рада не виконала, тільки направила позивачу безпідставне повідомлення за вихідним номером 031-384/10 від 18 грудня 2015 року про підготовлення та розміщення на офіційному ВЕБ-сайті міської ради проекту рішення міської рази за зверненням позивача (а.с.12).

За твердженням позивача ОСОБА_2, він виконав наведені вимоги Закону, надавши суду договір на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Б.Хмельницького, 24 в м. Маріуполі від 18 січня 2016 року та лист, адресований голові ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5 про спрямування останньому вказаного договору та повідомлення про звернення позивача за розробленням проекту землеустрою (а.с.45-46)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 до письмового повідомлення повинен додати саме укладений сторонами договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але досліджений в судовому засіданні договір від 18 січня 2016 року на виконання проекту землеустрою, укладений між ОСОБА_2 та приватним підприємством «ПАЛЕ» не підписаний сторонами, отже, не створює між ними взаємних прав та обовязків щодо виготовлення проекту. Також позивачем не надано доказів відправлення відповідачу та отримання ним вказаного повідомлення та договору. Правило «мовчазної згоди» розпорядника землі встановлено ч.3 ст.123 ЗК України, та вона сама по собі не є документом у вигляді рішення ради. Враховуючи, що на теперішній час не виготовлений проект землеустрою відносно спірної земельної ділянки та він не погоджений, отже відсутні підстави для звернення до органу з приводу реєстрації земельної. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права.

З такими висновками колегія суддів не може не погодитись.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В ч.1 ст. 256 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, факти, що мають юридичний характер,- це факти, з якими закон повязує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до п. д ч.1 ст.. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

За положеннями ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З ч.3 ст. ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вищенаведеними нормами земельного законодавства, у разі ненадання відповідним органом у місячний строк дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивованої відмови у його наданні, врегульовано право зацікавленої особи замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу та письмово повинен бути повідомлений відповідний орган.

Отже, ОСОБА_2 мав право після спливу місячного строку з дня реєстрації клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо її відведення, замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, укласти договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення металевого гаражу та письмово повідомити про це відповідача.

Встановлення в судовому порядку факту «мовчазної згоди» (ненадання у місячний строк дозволу на розробку документації із землеустрою або мотивованої відмови) не вимагається, оскільки право замовити розроблення документації із землеустрою прямо передбачено ч.3 ст.123 ЗК України.

Тому у позивача не виникало підстав для звернення до суду за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Більш того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невиконання позивачем наведених вище прав і обовязків, оскільки матеріали справи не містять доказів укладення у встановленому законом порядку договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для встановлення металевого гаражу та доказів повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ОСОБА_3 міської ради від 08 квітня 2016 року № 7/6-28/1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га для будівництва індивідуальних гаражів (встановлення металевого гаража) по б. ОСОБА_7, 24 в Центральному районі міста громадянину ОСОБА_2 (а.с. 16).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не прийнято до уваги обставини невизнання відповідачем права ОСОБА_2 на земельну ділянку, так як після перебігу шестимісячного строку неправомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, посилаючись на редакцію ЗК України, яка діяла на час прийняття зазначеного рішення, а не на час звернення позивачем з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, являються безпідставними, оскільки позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення ММР від 08 квітня 2016 року № 7/6-281 були залишені без розгляду і судом не вирішувались.

В апеляційній скарзі позивачем не наведено доводів та фактів, які б не були предметом дослідження суду першої інстанції, або б вплинули на правильність його висновків та належали б до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує прийняття апеляційним судом рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 3013, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді Л.М.Кочегарова

ОСОБА_8