Справа № 455/1262/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/2635/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника Міженецької сільської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представників третьої особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради Старосамбірського району, Міженецької сільської ради Старосамбірського району, Навчально виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7», відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації, третіх осіб: Департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, Львівська обласна організація профспілки працівників освіти і науки України, ОСОБА_8 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що наказом відділу освіти Старосамбірського району Львівської області від 01.04.1992 року №147 вона прийнята на роботу в Міженецьку середню школу на посаду вихователя групи продовженого дня з 01.04.1992 року, а згідно наказу відділу освіти від 27.08.1996 року №01 була переведена на посаду учителя української мови і літератури цієї школи з повним тижневим навантаженням. В подальшому Міженецьку середню школу було перейменовано у загальноосвітню середню школу І-ІІІ ступенів с. Міженець, а з 2012 року у Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області».

Вказувала, що наказом Відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації від 29.01.2016 року № 14 прийнято рішення про передачу згаданого навчального закладу із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність Міженецькій сільській раді, як обєднаній територіальній громаді, а п. 3 цього наказу передбачено про вчинення відповідних записів у трудових книжках педагогічних та технічних працівників, без розірвання трудових відносин з ними. Ще до цього, а саме 25.01.2016 року рішенням Міженецької сільської ради № 13 був створений Відділ соціально-гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради, котрому, у тому числі був підпорядкований НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7, а керівник цього відділу зайнявся звільненням учителів з роботи, що, на її думку, свідчило про незаконність створення сільською радою такого відділу та перевищення відділом своїх повноважень. У подальшому, на підставі рішення Міженецької сільської ради від 23.06.2016 року № 49 повинно було проводитись реформування загальноосвітніх закладів на території Міженецької обєднаної територіальної громади шляхом створення НВК «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7» із попередженням усіх працівників про можливе наступне вивільнення. Таким чином, має місце реорганізація навчальних закладів, а не їх ліквідація.

Однак, оскаржуваним наказом її було звільнено з роботи з посади учителя української мови та літератури з 31.08.2016 року у звязку з ліквідацією НВК «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7, за ст. 40 КЗпП України, без деталізації конкретного пункту та причин звільнення. З цих підстав вважала своє звільнення з роботи незаконним, при цьому посилалась на свій трудовий стаж та присвоєну кваліфікацію. Ще посилалась на ч. 2 ст. 40 КЗпП України, за змістом якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. З вказаного приводу її неодноразові заяви, як до керівництва навчального закладу так і до представників сільської ради, з проханнями прийняти на роботу та надати попередню роботу вчителя української мови та літератури, були залишені без задоволення, а НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7» продовжує функціонувати і жодної ліквідації не відбулося.

Крім того, звільнення з роботи відбулося під час перебування на лікарняному, так як з 26 серпня по 03 вересня 2016 року хворіла, що підтверджується листком непрацездатності, без згоди профспілкового органу, так як є членом профспілки, про наступне вивільнення її не попередили за два місяці.

З урахуванням зазначених обставин, просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 29.08.2016 року № 114 в частині звільнення ОСОБА_3 з роботи;

- поновити на роботі на посаді учителя української мови та літератури НВК «Загальноосвітній навчальний заклад 1-111 ступенів - дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о.І.Могильницького» с. Міженець Старосамбірського району Львівської області з педагогічним навантаженням на рівні 2015-2016 навчального року з 31 серпня 2016 року;

- стягнути з Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області заробіток за час вимушеного прогулу 17896 гривень, моральну шкоду в сумі 3000 гривень, витрати, повязані з оплатою правової допомоги в сумі 7255 гривень 60 копійок та витрати, повязані з явкою до суду в сумі 341 гривня та винести по справі окрему ухвалу про виявлені порушення.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 29.08.2016 року № 114 в частині звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді учителя української мови та літератури НВК «Зальноосвітній навчальний заклад 1-111 ступенів - дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7» с. Міженець Старосамбірського району Львівської області з педагогічним навантаженням на рівні 2015-2016 навчального року з 31 серпня 2016 року.

Стягнуто з Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3, заробіток за час вимушеного прогулу 17896 (сімнадцять тисяч вісімсот девяносто шість) гривень.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 3000 (три) тисячі гривень.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в користь ОСОБА_3 витрати, повязані з оплатою правової допомоги в сумі 7255 (сім тисяч двісті пятдесят пять) гривень 60 копійок та витрати, повязані з явкою до суду в сумі 341 (триста сорок одна) гривня.

Стягнуто із Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Ухвалено допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та виплату заробітку в межах одного місяця.

Рішення суду оскаржила Міженецька сільська рада Старосамбірського району Львівської області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду в частині поновлення позивачки на посаді вчителя української мови та літератури новоствореного НВК "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7" є незаконним, оскільки позивачка була звільнена з іншого НВК і може бути поновлена за наявності для цього законних підстав лише в цьому навчальному закладі.

Судом не досліджувались обставини змін в організації виробництва та праці НВК та правова природа таких змін, зокрема чи відбулось припинення закладу шляхом ліквідації чи реорганізації. Як вбачається з матеріалів справи, щодо дошкільного навчального закладу прийнято рішення про ліквідацію, натомість НВК учнівське лісництво є новоствореною юридичною особою.

Вказує, що Міженецькою сільською радою дотримано процедуру попередження позивачки про її майбутнє вивільнення не пізніше ніж за 2 місяці, відповідно до чого висновок суду про порушення відповідачем ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України є безпідставним.

Крім того, оскільки позивачку було звільнено на підставі ліквідації навчального закладу, попередня згода профспілкового органу на таке звільнення не вимагається.

Також судом не обгрунтовано розмір стягнення моральної шкоди.

Просить рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

19 травня 2017 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності відділу освіти Старосамбірської райдержадміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міженецької сільської ради ОСОБА_2, на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представників третьої особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що наказом відділу освіти Старосамбірського району Львівської області від 01 квітня 1992 року №147 ОСОБА_3 прийнята на роботу в Міженецьку середню школу на посаду вихователя групи продовженого дня з 01.04.1992 року. (а.с. 16-17)

Наказом відділу освіти від 27.08.1996 року №01 переведена з посади вихователя продовженого дня на посаду учителя української мови і літератури цієї школи з повним тижневим навантаженням.

Наказом №10 від 10.02.2012 року, Міженецька СЗШ І-ІІІ ступенів перейменова у Навчально виховний комплекс "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7" с. Міженець.

Рішенням ІІ сесії VII скликання Старосамбірської районної ради від 25.12.2015 року №40 та наказу в/освіти від 29.01.2016 року №14, 01.02.2016 року НВК «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ст. дошкільний навчальний заклад о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області передано із спільної власності територіальної громади Старосамбірського району у комунальну власність Міженецької сільської ради обєднаної територіальної громади.

Наказом начальника відділу соціально гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради №114 від 29.08.2016 року, ОСОБА_3, звільнена із займаної посади у звязку з ліквідацією НВК ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець за ст. 40 КЗпП України з 31.08.2016 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у цьому пункті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно розяснень, викладених у абзаці першому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(із послідуючими змінами), суди розглядаючи трудові спори, повязані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Наказом відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації № 14 від 29.01.2016 року про виконання заходів щодо передачі закладів освіти із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність Міженецької територіальної громади, з метою врегулювання трудових відносин педагогічних та технічних працівників ЗНЗ, які визначені для передачі у комунальну власність, з 01.02.2016 року передано із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність Міженецької сільської ради обєднаної територіальної громади Навчально виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області.

У п. 3 цього наказу визначено: Керівникам ЗНЗ, які визначені для передачі у комунальну власність ОТТГ відповідної ради до 01.02.2016 року, зробити відповідні записи у трудових книжках педагогічних та технічних працівників, про передачу їх із спільної власності територіальної громади району у комунальну власність ОТГ відповідної ради, без розірвання трудових відносин з ними.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 у частині визнання частково недійсним і скасування вказаного вище наказу про звільнення з роботи, поновлення її на займаній посаді, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підставою звільнення позивача із роботи є рішення Міженецької сільської ради від 23.06.2016 року № 49 «Про реформування загальноосвітніх закладів на території Міженецької сільської ради», тобто реорганізація навчального закладу НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області», хоча фактично позивача було звільнено з підстав ліквідації такого закладу.

У звязку із вказаною розбіжністю, у трудовій книжці та у самому оскаржуваному наказі про звільнення відсутній пункт ст. 40 КЗпП України, за яким відбулося звільнення позивача з роботи.

Більше того, встановлено, що як на час звільнення позивача з роботи, так і на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції ліквідації НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області» не відбулося, а Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад - учнівське лісництво ім. о. ОСОБА_7» у повному об'ємі виконує функції Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад ім. о. ОСОБА_7 с. Міженець Старосамбірського району Львівської області», який згідно рішень підлягає ліквідації.

Таким чином встановлено, що припинення виконання функцій навчального закладу, який згідно рішень підлягає ліквідації, не відбулось, а такі передано іншому навчальному закладу.

Частиною 1 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Однак, всупереч ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України позивач не була попереджена про наступне можливе вивільнення у звязку з реформуванням загальноосвітніх навчальних закладів на території Міженецької сільської ради за два місяці, оскільки у попередженні відсутній її підпис, а належні докази щодо ухилення позивача від підписання чи отримання повідомлення (попередження) про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в матеріалах справи відсутні.

Також, у порушення ч. 3 наведеної норми позивачу одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідачем не запропоновано іншу роботу у тому ж навчальному закладі після його реорганізації, хоча з матеріалів справи вбачається, що вона зверталася з відповідними письмовими заявами з проханнями прийняти її на посаду учителя української мови та літератури, однак такі залишені без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що наявні два рішення Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області девятої позачергової сесії сьомого демократичного скликання №75 від 12.08.2016 року «Про затвердження Положення про проведення конкурсного відбору при прийнятті на роботу педагогічних працівників», на посилання Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року, Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року, та постанову Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року №169 «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсного відбору при прийнятті на роботу педагогічних працівників" (а.с.121), а в іншому рішенні тієї ж сесії №75 від 12.08.2016 року відсутнє посилання на Постанову Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року №169 «Про затвердження Положення про порядок проведення конкурсного відбору при прийнятті на роботу педагогічних працівників» (а.с.89).

У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року №169 затверджено Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, а не педагогічних працівників.

Виявивши зазначені порушення законів посадовими особами Міженецької сільської ради суд першої інстанції обґрунтовано відреагував на це окремою ухвалою.

Отже, вірними є висновки суду й про неправомірність дій відповідачів щодо пропозиції позивачу роботи у реформованому навчальному закладі після проведення конкурсного відбору, так як конкурсний відбір при переведенні працівників на нове місце праці після реорганізації установи чинним законодавством не передбачений.

Згідно зі ч.4 ст.40 КЗпП України, забороняється звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до вимог п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Однак, ОСОБА_3 була звільнена з роботи 31 липня 2016 року, тобто у період тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЛ № 296245 від 26 серпня 2016 року (а.с.13), отже звільнення проведено з порушенням вимог ч.4 ст.40 КЗпП України.

Крім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції, наказом №56 відділу соціально-гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради від 03 травня 2017 року скасовано наказ від 29 серпня 2016 року №114 в частині звільнення ОСОБА_3

Поновлено на роботі ОСОБА_3 на посаді учителя української мови та літератури НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. І. Могильницького» с. Міженець Старосамбірського району Львівської області з 31 серпня 2016 року та внесено відповідний запис у її трудову книжку.

Іншим наказом №56 відділу соціально-гуманітарного розвитку Міженецької сільської ради від 03 травня 2017 року протарифіковано ОСОБА_3 на проведення уроків української мови і літератури з 04 травня 2017 року з педагогічним навантаженням: 5 кл.-5,5 год, 7 кл.- 4,5 год +1 год. шкільний компонент, 9 кл.- 4 год.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулося без законної на те підстави, а, відтак, в силу вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України, суд обгрнутовано поновив позивача на роботі у НВК «Загальнооосвітній навчальний заклад 1-111 ступенів - дошкільний навчальний заклад учнівське лісництво ім. о.І.Могильницького» с. Міженець Старосамбірського району Львівської області (після реорганізації).

У звязку з визнанням незаконним звільнення позивачки з роботи та беручи до уваги ч.4 ст. 235 КЗпП України, за якими при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту її звільнення та по час ухвалення судового рішення.

Колегя суддів погоджується також з правильністю висновку суду про стягнення в силу ст. ст. 23, 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України на користь позивача 3000 грн. на відшкодування їй заподіяної незаконним звільненням моральної шкоди, розмір якої вважає у повні мірі обгрунтованим. Так, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, 3000 грн. на відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди є достатнім та обєктивним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міженецької сільської ради Старосамбірського району Львівської області відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9