Номер провадження 2р/522/58/17
УХВАЛА

22 травня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі заяву начальника управління Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Федерація футболу Одеської області» про визнання недійсними статуту , протоколу № 2 від 07.10.2010 р. та протоколу № 82 від 04.04.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Громадської організації «Федерація футболу Одеської області»про визнання недійсними статуту, протоколу № 2 від 07.10.2010 року та протоколу за № 82 від 04.04.2011 року.

В позовній заяві позивачі вказують на те, що громадська організація «Федерація футболу Одеської області» була створена у встановленому законом порядку та зареєстрована Управлінням юстиції в Одеській області 05.02.1997 року, та відповідно було видано свідоцтво про реєстрацію громадської організації за №135. Пізніше, на підставі протоколу за №1 від 18.08.2006 року конференції ГО «ФФОО»було прийнято та затверджено статут організації у новій редакції.

Відповідно до статті 2 вказаного статуту зазначено, що ГО «ФФОО»є обласною громадською незалежною організацією фізкультурно-спортивного спрямування, яке прагне сприяти розвитку та піднесенню футболу на Одещині, створеною відповідно до Законів України «Про об'єднання громадян»та «;Про фізичну культуру і спорт»на засадах колективного і індивідуального членства.

Відповідно до статті 7 вказаного статуту до членів ГО «ФФОО»було прийнято ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яки були обрані до виконавчого комітету організації.

Статутом затвердженим протоколом від 18 серпня 2006 року було визначено порядок та процедуру проведення конференції та прийняття змін до статуту, але не зважаючи на вимоги статуту, ГО «ФФОО»було проведено VI звітно-виборну конференцію у порушення вимог статуту та складено протокол за № 2 від 07.10.2010 року. Зокрема при проведенні вказаної конференції було затверджено Статут у новій редакції.

Проте, не зважаючи, що процедура призначення, проведення та прийняття рішень конференцією чітко регламентована, вказаний статут та протокол було затверджено повністю у порушення статуту, а саме: не було прийнято рішення виконавчого комітету про скликання конференції, не було надіслані запрошення делегатам, не встановлювався порядок денний та не визначалося коло питань які підлягають вирішенню на звітно-виборчій конференції. Крім того, фактично сама конференція була проведена за відсутності належного кворуму, та відповідно рішення які на ній були прийняті не є легітимними відповідно до вимог статуту. Фактично, про проведення вказаної конференції стало відомо лише в 2012 році.

Таким чином, вказаний статут у новій редакції від 07 жовтня 2010 року був прийнятий у порушення вимог раніше існуючого статуту, та був затверджений за відсутності належного рішення уповноважених органів громадської організації, за відсутності кворуму, що тягне за собою його недійсність.

Крім того, в порушення вимог статуту 04.04.2011 року було проведено засідання виконавчого комітету ГО «ФФОО», за результатами якого було складено протокол за №82 від 04.04.2011 року, який було затверджено головою ФФОО ОСОБА_3 Відповідно до вказаного протоколу зазначається, що у засіданні виконавчого комітету прийняли участь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та безпосередньо у протоколі зазначено, що були присутні у телефонному режимі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, та зазначено, що були відсутні ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 Проте, навіть відповідно до статті 24 нового статуту зазначено, що засідання виконавчого комітету ГО «ФФОО»є повноважними лише за умов присутності не менш ніж ? +1 членів виконавчого комітету. Таким чином, протокол виконавчого комітету ГО «ФФОО»від 04.04.2011 року повинен бути визнаний недійсним у зв'язку із відсутністю кворуму членів виконавчого комітету, які фактично не приймали участі в розгляді та обговоренні питань, поставлених на порядок денний засідання виконавчого комітету ГО «ФФОО».

Про прийняття вказаного статуту в новій редакції, протоколу про затвердження статуту за №2 від 07.10.2010 року та протоколу за №82 від 04.04.2011 року позивачам стало відомо лише в квітні місяці 2012 року в наслідок звернення із вимогою про проведення конференції.

Позивачі просили визнати недійсним з моменту прийняття статут Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області»в новій редакції від 07.10.2010 року, визнати недійсним з моменту прийняття протокол Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області»за №2 VI звітно-виборної конференції від 07.10.2010 року, а також визнати недійсним з моменту прийняття протокол Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області»за №82 від 04.04.2011 року.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 липня 2012 року позовна заява була задоволена.

В даний час начальник управління Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з заявою про розяснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2012 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву, вважає, що заява не обґрунтована, не доведена та задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2012 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Федерація футболу Одеської області» про визнання недійсними статуту, протоколу №2 від 07.10.2010 року та протоколу за №82 від 04.04.2011 року задовольнили у повному обсязі.

Визнали недійсним з моменту прийняття статут Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області» в новій редакції від 07.10.2010 року.

Визнали недійсним з моменту прийняття протокол Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області»за №2 VI звітно-виборної конференції від 07.10.2010 року.

Визнали недійсним з моменту прийняття протокол Громадської організації «Федерація Футболу Одеської області»за №82 від 04.04.2011 року.

Розяснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозумілого викладення справжнього змісту. Розясненню підлягає резолютивна частина рішення суду, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №-14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільний справі» розяснив, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні, та такі, що випливають зі встановлення фактичних обставин, висновки по суті розгляду вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

Також в постанові зазначень, що відповідно до статті 221 ЦПК України, розяснення рішення суду, а не ухвали можливо тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що складає його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більше повно та ясне ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення (п. 21 Постанови).

В своєї заяві про розяснення рішення заявник не вказує в чому саме не зрозуміло рішення суду, в якій частині його потрібно розяснити, у звязку з чим суд не знаходить підстав для задоволення заяви про розяснення рішення суду.

У відповідності з положеннями ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 221 ЦПК України встановлено, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, суд вважає недоведеною заяву начальника управління Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення, а тому й відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 210, 221 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити начальнику управління Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції в Одеській області у задоволенні заяви про розяснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Федерація футболу Одеської області» про визнання недійсними статуту , протоколу № 2 від 07.10.2010 р. та протоколу № 82 від 04.04.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя

22.05.2017