УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації частки майна у праві спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації частки майна у праві спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточних вимог, просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки «Daewоo Matiz», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а за відповідачем визнати право особистої приватної власності на автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_2, 2006 року випуску, та на автомобіль марки «Hyundai Accent», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, а також стягнути із відповідача 80 273 грн 65 коп., як грошову компенсацію її частки у різниці між вартістю автомобіля марки «Volksvagen Jetta» та вартістю автомобіля марки «Daewоo Matiz».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у період з 07 серпня 2004 року по 24 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого ними було придбано вищевказані транспортні засоби, однак у зв'язку з певними протиріччями щодо користування автомобілями та неможливістю у добровільному порядку вирішити питання щодо компенсації частки, остання була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що між сторонами немає суперечностей стосовно того, ким фактично використовуються автомобілі «Daewоo Matiz» та «Volksvagen Jetta», просив суд розділити майно подружжя, таким чином, а саме: визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль «Volksvagen Jetta» та на автомобіль марки «Daewоo Matiz», а автомобіль марки «Hyundai Accent», 2012 року випуску, визнати за відповідачем та стягнути з останньої 8 246 грн 35 коп. різниці між вартістю автомобіля «Hyundai Accent» та його часткою у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також зобов'язати ОСОБА_5 у порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя передати йому автомобіль марки «Daewоo Matiz», 2008 року випуску, та відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у триденний термін з дня набрання законної сили рішення по цій справі.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 липня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_5 Ѕ ідеальної частки автомобіля марки «Daewоo Matiz», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 і залишено його у спільній частковій власності ОСОБА_4. та ОСОБА_5 Решту первісних позовних вимог залишено без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 Ѕ ідеальної частки автомобіля марки «Daewоo Matiz», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 і залишено його у спільній частковій власності ОСОБА_4. та ОСОБА_5. Визнано за ОСОБА_5 Ѕ ідеальної частки автомобіля марки «Volksvagen Jetta 1.6», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 і залишено його у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Решту зустрічних позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2016 року рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 04 липня 2016 року змінено - визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ ідеальну частки автомобіля марки «Volksvagen Jetta», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрованого за ОСОБА_5 У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції, шляхом задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4. та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року по 24 вересня 2014 року.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбу сторони придбали чотири автомобілі: «Hyundai Accent», 2008 року випуску, «Hyundai Accent» 2012 року випуску, «Volksvagen Jetta» 2006 року випуску, які зареєстровані за ОСОБА_5 та «Daewоo Matiz» 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 91-93), однак фактично в наявності є два транспортні засоби і користуються сторони ними таким чином: «Volksvagen Jetta», зареєстрований за ОСОБА_5 і користується ним ОСОБА_5, а автомобілем марки «Daewоo Matiz» фактично користується ОСОБА_4, який зареєстрований за нею.

Також встановлено та не заперечується сторонами, що автомобіль марки «Hyundai Accent», 2008 року випуску проданий сторонами 05 грудня 2012 року, тобто у період перебування у зареєстрованому шлюбі, а місце знаходження автомобіля «Hyundai Accent», 2012 року випуску, сторони не знають, оскільки на автомобіль видано довіреність третій особі, яка їм невідома.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

За правилами ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови обов'язкової згоди одного з подружжя та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вказану правову позицію висловлено у Постові Верховного суду України у справі № 6-2811цс15.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про поділ спільного майна, врахував вказану правову позицію та вірно вказав про те, що спірні транспортні засоби є неподільною річчю, а для вирішення питання щодо грошової компенсації у різниці вартості жоден із сторін не вніс на депозитний рахунок суду.

Суд апеляційної інстанції змінюючи в частині рішення місцевого суду, обґрунтовано вказав про те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, однак судом першої інстанції помилково у резолютивній частині рішення не вказано про те, що ОСОБА_4 також належить Ѕ частина автомобілю марки «Volksvagen Jetta».

Таким чином, місцевий суд у незміненій частині всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судовим в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції в незміненій частині та суду апеляційної інстанції не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 липня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова