Справа № 388/1182/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
20.06.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Марченко О.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 6 червня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5280 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідачка підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір (далі - Договір).
ОСОБА_1 була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом у заяві.
У судове засідання представник позивача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала.
Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена та від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності у судове засідання не з'явилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом установлено, що 6 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» укладено кредитний договір № ABHLRX21620028 (а. с. 8).
Згідно заяви ОСОБА_1 від 6 червня 2008 року, ця заява разом із запропонованими ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Підтверджує, що вся надана інформація достовірна. Зобов'язується про всі зміни повідомляти банк не пізніше п'ятнадцяти днів від моменту їх виникнення (а. с. 8).
Відповідно до кредитного договору № ABHLRX21620028 від 6 червня 2008 року Банк надає Позичальникові строковий кредит у розмірі 5280 грн (далі - Кредит) на строк 24 місяців з 6 червня 2008 року до 5 червня 2010 року включно на такі цілі: придбання товару у розмірі 8230 грн, а також умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 880 грн, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 63,36 грн. Щомісячний платіж у сумі 312,32 грн, період сплати з «10» по «15» число кожного місяця. При порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочення.
Відповідно до п. п. 3.2.2., 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Позичальник зобов'язаний погашати Кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. Сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви та п. 4.1., 4.2. цих Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення Кредиту.
Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п. п. 3.2.2., 3.2.3. цих Умов Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочення.
При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ABHLRX21620028 від 6 червня 2008 року станом на 27 березня 2013 року у розмірі 26830,39 грн, а саме заборгованість за кредитом - 4782,37 грн, за процентами - 557,02 грн, із комісії за користування кредитом - 1013,76 грн, за пенею - 18723,41 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1253,83 грн.

У цій справі ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить стягнути різницю у заборгованості за кредитним договором, що визначена станом на 27 березня 2013 року та стягнута з ОСОБА_1 рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2013 року та тією, що виникла станом на 22 вересня 2016 року.

Суд вище зазначав, що кредитний договір між сторонами укладено на період з 6 червня 2008 року по 5 червня 2010 року.

Однак, аналізуючи розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на 27 березня 2013 року та на 22 вересня 2016 року, враховуючи, що кредитний договір укладено з 6 червня 2008 року по 5 червня 2010 року можливо дійти висновку, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4782,37 грн повністю, тобто банком реалізовано право на стягнення всієї суми тіла кредиту згідно ст. 1050 ЦК України. Розмір стягнутої суми не відображений у розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22 вересня 2016 року. У цій справі ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2927,04 грн, при цьому не враховує, що внаслідок такого розрахунку заборгованості за кредитним договором розмір кредиту перевищує суму кредиту, що наданий позичальнику, а також не враховує той факт, що ОСОБА_1 частково здійснювало погашення заборгованості за кредитним договором.

З таких самих підстав ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» необґрунтовано нарахувало ОСОБА_1 комісію за користування кредитом, а також додатково не врахувавши, що розмір комісії встановлений кредитним договором 63,36 грн на місяць й підлягав сплаті у період з 6 червня 2008 року по 5 червня 2010 року, оскільки комісія має щомісячний характер.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до чч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15).

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

У цій справі після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано ОСОБА_1, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» нарахувало проценти за кредитним договором у розмірі 3,53 грн, а також пеню у розмірі 72836,84 грн. Сума пені є загальною, тобто не враховує розмір попередньо задоволений рішенням суду, а саме 18723,41 грн.

Суд зазначав, що на отримання вищезазначених сум кредитор має право й після ухвалення судового рішення про задоволення його вимог, яке не виконано боржником, оскільки таке рішення не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові, у справі № 6-100цс14.

Як убачається з матеріалів цієї цивільної справи, розмір неустойки (пені) за кредитним договором становить 72836,84 грн, тобто перевищує розмір збитків більш ніж у 11 разів (4782,37 (тіло) + 557,02 (проценти) + 3,53 (проценти) + 1013,76 (комісія) = 6356,68 грн (розмір збитків)). Такий розмір неустойки суд уважає є таким, що значно перевищує розмір збитків, а відтак з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також принципів розумності та справедливості вважає зменшити розмір неустойки до розміру, що вже стягнутий рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2013 року, тобто 18723,41 грн.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

З урахуванням вищезазначеного, суд уважає необґрунтованим нарахування позивачем 500 грн штрафу (фіксована частина) та 2529,25 грн штрафу (процентна складова) з одночасним нарахуванням пені як цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання зобов'язання, а тому у цій частині позову має бути відмовлено.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3,53 грн, що складається із заборгованості за процентами.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З огляду на вищевказане, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» 1182,46 грн понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням положень п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 30, 60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (ідентифікаційний код 14360080) заборгованість за кредитним договором № ABHLRX21620028 від 6 червня 2008 року, що станом на 22 вересня 2016 року становить 3,53 грн (три гривні 53 копійки); а також 1182,46 грн (одну тисячу сто вісімдесят дві гривні 46 копійок) понесених та документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський