Справа № 487/6699/16-ц
Провадження № 2/487/666/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.05.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України та 405 ЦК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, де постійно проживає та зареєстрована. Крім того, у спірній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано 04.12.2008 року. При цьому, відповідач у 2010 році створив нову сім'ю і з того часу проживає за місцем реєстрації своєї дружини.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України.

В уточненої позовної вимоги зазначила, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1, яка належить їй, відповідачу та їхньому сина на праві спільної часткової власності, та вони усі зареєстровані за вказаною адресою. Проте, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, не сплачує комунальні послуги та квартплату, в квартирі відсутні його речі, на його ім'я не надходить будь-яка кореспонденція, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відсутністю, уточнені вимоги підтримала, просила про задоволення позову, надала згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.12.1999 року, виданого відділом приватизації Херсонського відділення АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1., ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Отже, ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири.

Згідно довідки ТОВ «Николаевдомсервис» №2955 від 08.12.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Посилаючись на відсутність відповідача понад 6 місяців за місцем своєї реєстрації, позивач просила про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.

Конституція України у статті 30 проголошує недоторканність житла.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

В силу ст.ст. 316,317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач є співвласником вищевказаної квартири, а тому не може бути позбавлений права користування житлом, яке є складовою частиною права власності, що охороняється та гарантується законами та діючим законодавством передбачена можливість позбавлення права користування житлом членів сім'ї власника житла, однак не самого власника (співвласника).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.В. Щербина