Провадження № 22-ц/780/1094/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 14.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П .,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та відповідно до договору поруки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у грудні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 77.1/АК-01381.08.2, за умовами якого останньому було надано 16 276,60 євро на строк до 28 липня 2015 року.

Цього ж дня між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №77.1/АК-01381.08.2-3/П, за яким остання поручилася за належне виконання зобов'язань за кредитним договором зі сторони ОСОБА_2

Посилаючись на те, що у звязку з неналежним виконанням позичальником умов договору утворилась заборгованість, позивач просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 17 163,17 євро та 11 211 724, 43 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року, позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено частково та стягнуто з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 357,79 євро, що еквівалентно 277 822,42 коп., 150 000 грн. пені, а також судові витрати в сумі 328,86 грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача по 164 грн. 43 коп. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01381.08.2 від 28 липня 2008 року в розмірі 17 163,17 євро та 11 211 724,43 грн. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати з підстав неповного зясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 частково, стягнувши з нього 15 357, 79 євро в якості суми основної заборгованості, та 100 000 грн. неустойки.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, для звернення до суду із вимогами про стягнення із відповідачів у солідарному порядку простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за процентами по кредиту, простроченої заборгованості по платі за обслуговування кредиту, а також скорочений строк позовної давності, визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення штрафних санкцій по кредитному договору.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 77.1/АК-01381.08.2, за умовами якого останньому було надано 16 276,60 євро на строк до 28 липня 2015 року.

28 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №77.1/АК-01381.08.2-3/П, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором №77.1/АК-01381.08.2 від 28 липня 2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником.

ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», свої зобовязання перед ОСОБА_2 виконав, факт видачі кредиту підтверджується випискою з балансового рахунку та заявою про видачу готівки № 1367_64 від 28.07.2008р. (т. 1 а.с.40-65).

ОСОБА_2, в свою чергу неналежним чином виконував свої зобовязання, у звязку з чим, станом на 09 серпня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 17 163,17 євро та 11 211 724, 43 грн., яка складається з: сума простроченої заборгованості по кредиту - 13 523,75 евро; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 3 639,42 евро; загальна сума заборгованості за платою по кредиту - 32 998,64 грн.; загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 10 504 671,25 грн.; загальна сума пені за несвоєчасне погашення плати за обслуговування кредиту - 600 716,64 грн.; загальна сума 3% від суми простроченої кредитної заборгованості - 53 933,68 грн.; загальна сума 3% від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту 3 101,51 грн.; загальна сума інфляційних витрат - 16 302,71 грн.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не виконав свого обовязку перед ПАТ «Родовід Банк», тому ОСОБА_3, як поручитель повинна також відповідати перед ПАТ «Родовід Банк» за неналежне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів за період користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь банку кредитної заборгованості у заявленому розмірі.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується не в повній мірі, виходячи з наступного.

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог ст. ст. 257, 258, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так, відповідно до п. 1 Кредитного договору, банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 276 євро 60 євроцентів терміном по 28 липня 2015 року.

Згідно з п. 5.2 Кредитного договору, банк має право у разі недотримання позичальником умов цього Договору, вимагати в односторонньому випадку дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього Договору.

З огляду на вказані умови Договору, узгоджені між сторонами, в разі порушення позичальником умов Договору, у банку виникає лише право, а не обовязок вимагати повернення усієї суми боргу.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, вперше заборгованість по сплаті чергового щомісячного платежу за Кредитним договором виникла 13.01.2009 року та становила 172,82 євро.

В той же час, з матеріалів справи, зокрема із виписки по особовому рахунку з 28.07.2008 по 09.08.2016 року позичальника ОСОБА_2 вбачається, що позичальник час від часу вносив грошові кошти на погашення простроченої заборгованості, зокрема останній такий платіж ним здійснено 23.06.2014 року - сплачено 100 євро (т. 1 а.с. 95-96).

Згідно частини 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з даним позовом в грудні 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено загальний трирічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, для звернення до суду із вимогами про стягнення із відповідачів у солідарному порядку простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стягуючи із відповідачів на користь банку солідарно 11 105 387, 43 гривень пені, суд порушив приписи статей 258, 267 ЦК України, згідно яких до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, яка застосовується судом за заявою сторони.

З матеріалів справи вбачається, що банк подав позов до суду 17 грудня 2014 року, а пеня згідно наданого розрахунку нарахована із березня 2009 року, тобто за межами річного строку від дати звернення до суду, у звязку з чим відповідачем ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності в тому числі і щодо вимог про стягнення пені, яка всупереч вимогам закону судом залишена поза увагою (а.с.151-153 т. 1).

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови суду першої інстанції у застосуванні положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 з 02.04.2014р. по 31.01.2015р. працював в ТОВ «ВЕСТХІМ УКРАЇНА» на посаді водія, його дохід за період з 01.08.2014р. по 31.01.2015р. склав 8 203,40 грн. (т. 1 а.с. 156)

З огляду на вказане, враховуючи майновий стан відповідача, ту обставину, що сума пені значно перевищує розмір основного боргу, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, з урахуванням принципу розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування ч. 3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені, яка підлягає до солідарного стягнення з відповідачів до 100 000,00 гривень, тобто до суми, яку відповідач визначив як можливу для погашення.

За таких обставин, колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що рішення суду першої інстанції може бути змінено в частині розміру пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та пені за несвоєчасне погашення плати за обслуговування кредиту, які підлягають до солідарного стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим стягнення судом першої інстанції судового збору в солідарному порядку з обох відповідачів, оскільки такий порядок не передбачений чинним законодавством. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року в частині розміру пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та пені за несвоєчасне погашення плати за обслуговування кредиту, яка підлягає солідарному стягненню з стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», визначивши загальний розмір пені в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року в частині солідарного стягнення судового збору - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір в сумі по 1827 гривень з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

ОСОБА_4