Справа №442/8038/16-ц
Провадження №2/442/601/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про повернення банківського вкладу,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неповернутий вклад по заяві-Договору про розміщення банківського вкладу №10-1356552 від 12.05.2015 року в сумі 8000 доларів США та по Заяві-Договору про розміщення банківського вкладу №10-1356557 від 12.06.2015 року в сумі 8000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.06.2015 року між ним та ПАТ «Український інноваційний банк» (правонаступником якого є відповідач) було укладено Заяву-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1356552 строком до 14.12.2015 року, на підставі якого ним внесено на депозитний рахунок 8000 доларів США. 12.06.2015 року між ним та ПАТ «Український інноваційний банк» укладено Заяву-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1356557 строком до 14.12.2015 року, на підставі якого ним внесено на депозитний рахунок 8000 доларів США. Із закінченням строку дії вказаних договорів відповідач кошти не повернув з причин існування тимчасових фінансових труднощів. Відтак, для захисту своїх прав змушений звертатись до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що 12.06.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Український інноваційний банк» (правонаступником якого є відповідач) було укладено Заяву-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1356552 строком до 14.12.2015 року, на підставі якого ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок 8000 доларів США, процентна ставка 12%.

Окрім цього, 12.06.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Український інноваційний банк» укладено Заяву-Договір про розміщення банківського вкладу №10-1356557 строком до 14.12.2015 року, на підставі якого ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок 8000 доларів США, процентна ставка 12%.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Однак, станом на день звернення до суду, відповідачем не виконано в повному обсязі умов вищезазначених договорів та не повернуто вищевказані кошти позивачу.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; продукція це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надаються для задоволення суспільних потреб, послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, виконавець це субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути неповернутий вклад по вищевказаних заявах-договорам про розміщення банківського вкладу.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача 4123,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 559, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в користь ОСОБА_1 неповернутий вклад по заяві-Договору про розміщення банківського вкладу №10-1356552 від 12.05.2015 року в сумі 8000 доларів США та по Заяві-Договору про розміщення банківського вкладу №10-1356557 від 12.06.2015 року в сумі 8000 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» в користь ОСОБА_1 4123,60 гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя О.В. Крамар