Справа № 2/0614/192/11
Провадження №4-с/283/11/2017
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Міхненка С.Д.

за участю секретаря Ільніцької С.В.

за участю старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині скаргу Кредитної спілки « Альянс Україна » на дії старшого державного виконавця Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2017 року КС « Альянс Україна » звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця Малинського районного відділу ДВС ОСОБА_1

Посилається на те, що 02 березня 2011 року Малинським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення по справі № 2/1466/10 за позовом Кредитної спілки « Альянс Україна до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 Урунбая Абдурахмановича та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, який звернутий до виконання в Малинський районний відділ ДВС.

Постановою держаного виконавця від 03 березня 2017 року було відкрито виконавче провадження. Однак, скаржник отримав постанову державного виконавця від 22 травня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу встановлено те, що не виявлено належного боржникові майна, за рахунок якого можна звернути стягнення.

Скаржник вважає, що зазначену постанову, винесено з порушенням норм матеріального права, оскільки порушено вимоги ст.ст. 10,18 Закону України « Про виконавче провадження », тобто, державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, які передбачені цим законом, а тому просив скасувати постанову старшого державного виконавця Фещенко М.М. по виконавчому провадженню № 53504550 від 22 травня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Представник скаржника в судове засідання не зявився , в заяві , яку направив до суду скаргу підтримав повністю, просить розглянути заяву без участі скаржника .

ОСОБА_1 заперечила по суті позову, вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена у відповідності до вимог законодавства.

Державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій щодо виявлення майна боржника, однак на запити державного виконавця до управління Держгеокадастру у Малинському районі, Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації та Державної фіскальної служби встановлено , що будь якого майна та відкритих рахунків за боржником не значиться. Щодо наявності у боржника ОСОБА_2 у власності житлового будинку , то враховуючи розмір заборгованості відсутні підстави для звернення стягнення на нерухоме майно.

Запити до органів щодо наявності майна здійснені у січні 2017 року, оскільки на той час виконавче провадження щодо ОСОБА_2 виконувалося самостійно , а 22 травня 2017 року обєднано у зведене виконавче провадження.

Суд заслухавши учасників судового засідання , вважає , що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст.4 ЦПК України..

Згідно зі ст.383 ЦПК України , сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Норма ч. 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що 02 березня 2011 року Малинським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення по справі № 2/1466/10 за позовом Кредитної спілки « Альянс Україна » до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Урунбая Абдурахмановича та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі даного рішення 18 березня 2011 року був виданий виконавчий лист № 2/0614/192/1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, який звернутий до виконання в Малинський районний відділ ДВС.

Постановою старшого держаного виконавця ОСОБА_1 03 березня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53504550 по виконанню рішення суду. Боржником у даному виконавчому проваджені є ОСОБА_2

16 березня 2017 року державним виконавцем здійснено виклик боржника для сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату.

Постановою старшого державного виконавця Малинського районного ВДВС ОСОБА_1 від 22 травня 2017 року встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення , в зв'язку із чим виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с. 49).

.

Згідно із ч. 1 ст.1 Закону України « Про виконавче провадження », державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 цієї ж статті визначає, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України « Про виконавче провадження » заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст.48 Закону України « Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника

Як убачається із матеріалів справи, зокрема запитів державного виконавця про надання інформації про наявність у боржника майна та поточних рахунків а також відповідей на них всі вони були здійснені у січні 2017 року, будь-які інші документи, які свідчили б про проведення державним виконавцем таких перевірок в подальшому, в матеріалах справи відсутні.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ зазначеної інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «По виконавче провадження» до таких повноважень, відносяться, зокрема, право виконавця під час здійснення виконавчого провадження викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14 ч. 3 ст. 18); право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання (п. 15 ч. 3 ст. 18); право вимагати від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 18 ч. 3 ст. 18); у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18); право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 3 ст.18).

Наведений у ч.3 ст.18 Закону України «По виконавче провадження» перелік прав державного виконавця не є вичерпним, тому державний виконавець може здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п. 22 ч. 3 ст. 18).

Статтею 37 Закону України « Про виконавче провадження » встановлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів того, що державний виконавець використав всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення, тому у державного виконавця не було підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, оскільки рішення суду залишилось не виконаним, а заходи, здійснені державним виконавцем, не є вичерпними, то вважати, що державний виконавець повертаючи виконавчий документ стягувачеві діяв у межах закону не можна.

Керуючись ст. ст. 209,210,293,383 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 22 травня 2017 , яка винесена старшим державним виконавцем Малинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 по виконавчому проваджені № 53504550.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд Житомирської області протягом 5 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5