Справа № 226/1046/17
Провадження №2-о/226/103/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті матері, на обґрунтування якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місті Макіївка Донецької області померла її мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, факт смерті якої підтверджується лікарським свідоцтвом та свідоцтвом про смерть, виданими на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки свідоцтво про смерть, видане на окупованій території, не створює будь-яких правових наслідків, заявник звернулася до Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації смерті матері та видачі їй свідоцтва про смерть державного зразка, де отримала відмову з роз'ясненням порядку звернення до суду на предмет встановлення факту смерті особи, яка померла на непідконтрольній українській владі території. Вказуючи на це та пов'язуючи встановлення факту смерті з необхідністю отримання свідоцтва про смерть державного зразка, заявник просить суд встановити факт смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Макіївка Донецької області.

В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи, що не перешкоджає судовому розгляду.

Вислухавши пояснення заявника, свідка та надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується її паспортом громадянина України.

Відповідно до довідки УСЗН Мирноградської міської ради № НОМЕР_1, заявник перебуває на обліку в УСЗН м.Мирнограда як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем перебування якої є АДРЕСА_1 (а.с.).

Згідно свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1.(до шлюбу ОСОБА_1) її матір'ю є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.спр.8,9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла на непідконтрольній українській владі території в м. Макіївка, де і була похована.

На підтвердження смерті матері заявником надані лікарське свідоцтво про смерть № 45 від 31.01.2017 року, видане центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Макіївка, та свідоцтво про смерть, видане Горняцьким відділом запису актів цивільного стану м. Макіївки, згідно яких ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с.Іванівська ЛисицяБорисовського району, Белгородської області, Російська Федерація, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Горняцькому районі в місті Макіївка Донецької області у віці 87 років. Причиною її смерті є атеросклеротичний кардіосклероз СН2Б з гіпертензією. Зазначені документи видані невизнаними державою Україна органами.

Згідно ст.49 Цивільного Кодексу смерть особи підлягає державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» в редакції від 05.04.2015року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 з подальшими змінами).

Частиною першою статті 6 цього Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті здійснюється відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті на окупованій території України визначено статтею 257-1 Цивільного процесуального Кодексу, за правилами якої заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Так як згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації актів м.Макіївка Донецької області тимчасово призупинено, заявник, відповідно до п.11 ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Місцем перебування заявника відповідно до довідки Управління соціального захисту населення є АДРЕСА_1.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події.

Згідно письмової відповіді Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 13.06.2017 року, куди звернулася заявник, в реєстрації смерті матері їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю в неї належних документів на підтвердження вказаного факту і роз'яснено можливість встановлення факту смерті особи, померлої на непідконтрольній українській владі території, в судовому порядку.

Факт смерті ОСОБА_3, який мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Макіївка Донецької області, знайшов своє достатнє підтвердження в судовому засіданні як в показаннях заявника, так і в показаннях свідка ОСОБА_4, яка про смерть матері заявника дізналася із телефонного дзвінка заявника. Їй відомо, що мати заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і похована в м.Макіївка.

Згідно відомостей Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 30.06.2017 року, актовий запис про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.

Відповідно до п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Даючи оцінку наданим заявником таким письмовим доказам, як лікарське свідоцтво та свідоцтво про смерть, що видані установами, розташованими на території, не підконтрольній українській владі, на які в ході судового розгляду посилалася заявник, суд зауважує, що не може визнати їх допустимими доказами, проте з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у справі «Кіпр проти Туреччини» та Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, як виняток, виходячи з ключових інтересів заявника, приймає до уваги інформацію з них з метою повного і всебічного з'ясування обставин справи і оцінює її в сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що документи, видані незаконно утвореними органами відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створюють правових наслідків, так як будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсними, єдиним законним способом отримати свідоцтво про смерть, що буде визнане державою Україна, є звернення із заявою до суду в порядку окремого провадження на підставі ст.256 Цивільного процесуального кодексу України для встановлення факту смерті.

Так як факт, який просить встановити заявник, породжує для нього правові наслідки, які не пов'язуються з подальшим вирішенням спору про право, і інша позасудова процедура одержання документа, який посвідчував би факт смерті відсутня, суд вважає за можливе з метою захисту інтересів заявника його заяву задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 209, 212-215, 234, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті матері задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с.Іванівська Лисиця Борисовського району Белгородської області, Російська Федерація, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Макіївка Донецької області у віці 87 років.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в разі незгоди з ним можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Клепка Л.І.