Номер провадження: 22-ц/785/4114/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Галина» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Галина» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФГ «Галина» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, посилаючись на те, щовін згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054306, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 09.07.2003 року № 170/А-2003, є власником земельної ділянки розміром 2,79 га, розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, наданої для ведення тованорного сільськогосподарського виробництва.

11.08.2015 року позивач отримав копію договору оренди землі від 30.11.2010 року укладеного від його імені з головою ФГ «Галина» в особі ОСОБА_3, однак зазначений договір оренди він не укладав, та не підписував даного договору.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати договір оренди землі недійсним та зобовязати відповідача повернути належну йому земельну ділянку, стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_2 до ФГ «Галина» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним задоволений. Договір оренди землі б/н від 30.11.2010 року, зареєстрований Балтським відділом Держкомзему у державному реєстрі земель за № 01938 від 28.03.2012 року визнаний недійсним. Зобовязано ФГ «Галина» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,79 га, розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054306, виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 09.07.2003 року № 170/А-2003. Стягнуто з ФГ «Галина» на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ «Галина» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054306, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації від 09.07.2003 року № 170/А-2003, володіє земельною ділянкою для ведення сільськогосподарського виробництва прощею 2,79 га., яка розташована на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області.

30.11.2010 року між ОСОБА_2 та ФГ «Галина» в особі ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Балтському район, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2012 року за № 01938, який ОСОБА_2 оскаржує з посиланням на те, що договір ним не підписувався, а як так, то і не був укладений в розумінні ст. 207 ЦК України і є недійсним.

Також судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання правочину недійсним у звязку з недодержання вимог щодо письмової форми правочину, зокрема договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 208 ЦК України встановлений перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі, зокрема передбачено обовязкове вчинення правочину у письмовій формі, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, а ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачає виключно письмову форму договору оренди землі.

Стаття 16 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця, та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачають вільне волевиявлення учасника правочину, волевиявлення має відповідати його внутрішній волі та підтверджується підписом.

За умовами ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

За умовами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих , що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Також судом для всебічного розгляду справи, була призначена почеркознавча експертиза стосовно підпису позивача ОСОБА_2 на примірнику договору оренди землі, укладеного 30.11.2010 року між ОСОБА_2 та ФГ «Галина» в особі ОСОБА_3

З висновку експертного дослідження № 444 -П від 16.01.2017 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Орендодавець ОСОБА_2О.» у договорі оренди землі від 30.11.2010 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Орендодавець ОСОБА_2О.» в акті прийому-передачі земельної ділянки від 30.11.2010 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не підписував договір оренди землі від 30.11.2010 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Балтському район, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.03.2012 року за № 01938, тобто суд прийшов до обґрунтованого висновку, що при укладені правочину було порушено умова вільного волевиявлення учасника правочину, передбаченого ч. 3 ст. 203 ЦК України, згода має бути засвідчено підписом учасника правочину, який укладається в письмовій формі (ч. 2 ст. 207 ЦК України, ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ФГ «Галина» про те, що висновки суду стосовно того, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання правочину недійсним у звязку з недодержанням вимог щодо письмової форми правочину, зокрема договору оренди землі, не відповідають дійсності, оскільки стороною позивачем оспорюється договір в звязку з його не підписанням, а тому він вже визнано особою позивачем, як дійсний, а тому висновки суду стосовно дійсності чи недійсності правочину є хибними, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до експертного дослідження встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі від 30.11.2010 року, в акті прийому-передачі земельної ділянки від 30.11.2010 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою, тобто при укладені правочину була порушена умова вільного волевиявлення учасника правочину, передбаченого ч. 3 ст. 203 ЦК України, так як згода має бути засвідчена підписом учасника правочину, який укладається в письмовій формі, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Галина» відхилити.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_5