Справа № 463/2809/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2753/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

з участю секретаря: Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8 лютого 2017 року у справі за позовом ПАТ СК «Уніка» до ОСОБА_2, з участю третьої особи ТОВ «Порше лізинг Україна» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 8 лютого 2017 року частково задоволено позов ПАТ СК «Уніка» до ОСОБА_2, з участю третьої особи ТОВ «Порше лізинг Україна» про відшкодування шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Уніка» вартість матеріального збитку в розмірі 28 417,01 грн.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ПАТ СК «Уніка», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити позов.Зазначає, що 12 травня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №245001/4098/0001813, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Фольксваген Пассат» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Вказує, що 30 січня 2015 року відбулось зіткнення автомобіля «Фольксваген Пассат» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП застрахований автомобіль був пошкоджений. Зазначає, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. На вимогу водія страхувальника було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 171 306,1 грн. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована у АТ «УТСК» згідно полісу АС/9749384, з лімітом відповідальності 50 000 грн., франшизою за полісом 1 000 грн. На виконання договору страхування АТ «УТСК» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 49 000 грн.З врахуванням наведеного, залишок матеріальної шкоди в сумі 122 306,1 грн. підлягає до сплати відповідачем ОСОБА_2 в порядку регресу, проте добровільно кошти він не сплатив, на претензію належним чином не відреагував.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначений законом спосіб.

З матеріалів справи, а саме з копії договору добровільного комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0001813 (а.с.6) вбачається, що 12 травня 2014 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, відповідно до якого було застраховано автомобіль «Volkwagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 30 січня 2015 року стверджується, що в м. Києві на вул. Кільцевій дорозі-вул. Трублаїні відбулось зіткнення автомобіля «Volkwagen Passat» під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року по справі №759/1756/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судом встановлено, що згідно заяви від 2 лютого 2015 року, на підставі звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди №23С/02/15 від 18 березня 2015 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 171 306,1 грн.

Відповідно до положень ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення відображені у ст.27 Закону України «Про страхування».

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд вірно погодився з доводами позивача, що оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування, до неї перейшло право вимоги до винної особи в порядку регресу.

Відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України постановою Святошинського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована у АТ «УТСК» згідно полісу АС/9749384, з лімітом відповідальності 50 000 грн., франшизою за полісом 1 000 грн.

На виконання договору страхування АТ «УТСК» було здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» в порядку регресу в сумі 49 000 грн.

Позивач звертався до відповідача із вимогою про здійснення регресної виплати, проте така не проведена, що відповідачем не заперечується.

Оскільки розмір страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності, з врахуванням здійсненої виплати та відмови відповідача від відшкодування коштів, суд прийшов до вірного висновку, що залишок підлягає до стягнення з відповідача.

Разом з тим, як вбачається із висновку судової авто-товарознавчої експертизи №4042 від 7 вересня 2016 року, призначеної судом, з врахуванням заяви експерта ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkwagen Passat» становить 77 417,01 грн.

Висновки суду про стягнення 28 417,01 грн. обґрунтовані тим, що враховано здійснену виплату АТ «УТСК» в розмірі 49 000 грн. Різниця між вартістю матеріального збитку та здійсненою виплатою (77 417,01 49 000 ) становить 28 417,01.

Суд вірно не прийняв до уваги доводи представника позивача про те, що з відповідача слід стягнути повністю розмір виплаченого страхового відшкодування за виключенням коштів у розмірі 49000 грн., оскільки таке відшкодування проведене на підставі звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ, розмір відновлюваного ремонту визначено в сумі 1999496,32 грн., в той час, як у відповідності до висновку судової авто-товарознавчої експертизи №4042 від 7 вересня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkwagen Passat» становив 77 417,01 грн.

Розподіл судових витрат проведено відновідно до ст. 88 ЦПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення Личаківського районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: