З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 384/211/17
№пр. 2/384/102/2017
Вільшанський районний суд
Кіровоградської області
головуючого судді: Сорокіної О.О.,
з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання особи такою що втратила право користування та примусове зняття з реєстрації,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою що втратила право користування та примусове зняття з реєстрації , посилаючись на те, що вона має у власності житловий будинок, розташований за адресою: вул. Привокзальна, 19, в с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області, в якому зареєстровані її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивачка зазначає, що відповідачі зареєстровані в її житловому будинку, проте ОСОБА_2 не проживає там з 2002 року, а ОСОБА_3 з 2012 року. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі категорично відмовляються. У звязку з наведеним, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в житловому будинку, розташованому за адресою: вул. Привокзальна, 19, с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області.
Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74, 76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 3345, виданого на підставі рішення виконкому Йосипівської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області №19 від 12 липня 2005 року, ОСОБА_1 є власницею жилого будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області по вул. Привокзальна, 19 (а.с.10).
Згідно копії домової книги для прописки громадян, в будинку №19 по вул. Привокзальна в с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області зареєстровані серед інших, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-9).
Відповідно до довідки №190, виданої 01 березня 2017 року Йосипівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані, але не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_2 не проживає там з 2002 року, а ОСОБА_3 з 2012 року (а.с.14).
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.
Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивачки. Між ними відсутні будь-які договірні відносини щодо користування житловим будинком. Рішення суду позивачці необхідно для зняття відповідачів з реєстрації відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно у разі:
1) позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим будинком позивачки, оскільки ОСОБА_2 з 2002 року не проживає у вказаному будинку, а ОСОБА_3 не проживає там з 2012 року, іншої домовленості між сторонами не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 88, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою що втратила право на проживання та примусове зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться в с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області по вул. Привокзальна, 19.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. на користь держави.
Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право на користування жиловим будинком, який знаходиться в с. Залізничне Вільшанського району Кіровоградської області по вул. Привокзальна, 19.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сорокіна