Єдиний унікальний номер: 223/777/16-ц
Провадження номер: 2/223/55/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Яковлевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вугледара цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради про позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_5.

Позивачка вимоги позову мотивує тим, що є бабусею малолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька позивачки ОСОБА_6 з 14.05.2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, та від зазначеного шлюбу в них народилась дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Відносини батьків дитини не склались і з початку 2007 року відповідач з родиною не мешкав і допомогу на утримання дитини не надавав. ОСОБА_6 зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, у зв'язку з чим останній надав до суду довідку про утримання з нього аліментів на утримання дитини за його заявою, однак ухвалою суду від 28 березня 2007 року позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача. Донька позивачки і відповідно мати малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 померла і після її смерті дитина деякий час мешкала то з матір'ю відповідача, то з відповідачем, але у лютому 2014 року, дитина пришла до позивачки з речами на постійне місце проживання і з того часу зареєстрована та мешкає з позивачкою, перебуває на її повному утриманні, тільки позивачка займається її вихованням, утриманням, піклується про дитину. Однак, пенсії за віком, яку отримує позивачка, не вистачає на забезпечення необхідного рівня життя для дитини, відповідач в добровільному порядку не приймає участі в матеріальному забезпеченні доньки. Пенсію по втраті годувальника позивачка не утримує та не відомо отримує її відповідач чи ні. ОСОБА_3 з 2007 року не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не проявляє щодо неї батьківської уваги та турботи, не піклується про фізичний та моральний розвиток дитини, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що позивачка вважає вагомою підставою для позбавлення останнього батьківських прав.

Тому, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_5, призначити позивачку опікуном дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що дитина - ОСОБА_5 вже більше двох років проживає з позивачкою, яка займається вихованням дитини, її духовним, фізичним та моральним розвитком, матеріально утримує, піклується про забезпечення освіти та готує дитину до самостійного життя. Натомість відповідач як батько, який зобов'язаний брати участь у вихованні, утриманні дитини, та має переважне право на забезпечення розвитку дитини, ухиляться від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини, а тому представник позивача вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала думку свого представника та заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила суду, що відповідач спілкується з ОСОБА_5 під час телефонних розмов приблизно два рази в три місяці, на шкільні збори жодного разу не ходив, за весь час мешкання дитини у позивачки надав ОСОБА_5 3800 гривень. Зазначила, що в неї відсутні претензії до відповідача як до людини та як до батька, однак останній не забезпечує доньку та не допомагає їм матеріально, а якщо його позбавити батьківських прав вона матиме можливість отримувати аліменти та іншу матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, заперечував проти їх задоволення. Зазначив, що в грудні минулого року, за його особистою заявою до розрахункового відділу підприємства де працює, він почав сплачувати ОСОБА_5 аліменти у розмірі 17 % від заробітної плати, що приблизно складає 1200 гривень щомісячно, а до грудня 2016 року передавав певні грошові кошти особисто дитині, зі слів якої, дані кошти вона передавала позивачці. Зазначив, що любить дитину, спілкується з нею по телефону декілька разів на тиждень, а бачаться особисто приблизно два рази на місяць та коли відвозить ОСОБА_5 погостювати до своєї матері. Пояснив, що позивачка навмисно налаштовує дитину проти нього, здійснює на неї тиск, а єдиною метою позбавлення його батьківських прав вважає бажання позивачки отримати матеріальну допомогу та кошти які виплачуються опікуну.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зауважила, що відповідач належним чином виконує свої батьківські обов'язки, бажає виховувати дитину, зі слід ОСОБА_5, відповідач телефонує їй, дарує подарунки на свята, вони зустрічаються, про батька дитина висловлюється позитивно, не жалілась на психологічне чи фізичне насильство. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_3 підтримує телефонний зв'язок з класним керівником дівчинки, відгукується за потребою, піклується про стан її здоров'я, до адміністративної відповідальності за неналежне виконання свої батьківських обов'язків не притягався. Вважає недільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, оскільки для цього недостатньо підстав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що знайомий як з позивачкою, так і з відповідачем. Пояснив суду, що має з ОСОБА_5 гарні стосунки, навідується до позивачки приблизно два рази на тиждень, по можливості надає їй матеріальну допомогу для утримання ОСОБА_5, дитині надає кишенькові кошти. Зауважив, що про участь відповідача у виховані дитини йому не відомо, однак вважає ОСОБА_3 гарним батьком, оскільки останній спілкується з дитиною, бере дівчинку до себе.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є матір'ю відповідача та відповідно бабусею ОСОБА_5 Зауважила, що відповідач не п'є, працює, з дитиною спілкується, купує одяг, взуття, канцелярію, до грудня 2016 року надавав дитині грошові кошти особисто, а на даний час добровільно сплачує аліменти. Пояснила, що кожен рік всі літні канікули ОСОБА_5 проводить у неї в селі, де про неї піклується та утримує відповідач. Свідок вважає, що ОСОБА_3 приділяє достатньо уваги донці, належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зауважила, що позивачка є її матір'ю, а відповідач колишній чоловік її сестри. Пояснила суду, що ОСОБА_3 пішов з сім'ї, коли ОСОБА_5 було приблизно два роки і не цікавився життям дитини. Однак, після смерті матері ОСОБА_5 проживала з батьком приблизно місяців 10, але після того, як дитина перейшла жити до позивачки, відповідач перестав цікавитись життям дитини, за весь цей час купив дитині олівці, зошити та плаття. Свідок зазначає, що як ОСОБА_1 та і ОСОБА_5 живуть на її кошти. Свідок висилала позивачці по 10000 гривень, одяг, взуття, продукти. На даний час свідок мешкає у місті Вугледарі, відвідує шкільні збори ОСОБА_5, спілкується з батьками з батьківського комітету. Зауважила, що позивачка не перешкоджає дитині в спілкуванні з батьком.

Опитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5, зазначила, що відповідач не сплачує аліментів на її утримання, за два роки надав приблизно 2700 гривень, зробив банківську карточку на яку переводив кошти, які вони знімали разом. Зауважила, що батько як до неї, так і до інших своїх дітей ставиться однаково. Неповнолітня пішла жити до позивачки за власною ініціативою, оскільки їй не подобалось спати на одному ліжку з молодшою сестрою, батько іноді засинав з дітьми на ліжку, оскільки до пізнього часу дивився телевізор. Після переїзду до бабусі відповідач дзвонив дитині один раз на місяць, з пропозицією поїхати до його матері - бабусі дитини, де ОСОБА_5 подобається проводити час, однак і там батько уваги останній не приділяв. Відповідач школою, кружками не цікавиться, заняття з танців оплачує позивачка. Зазначила, що з позивачкою живе добре, остання проводжає та зустрічає її зі школи, допомагає з шкільними завданнями, не кричить та не б'є її. ОСОБА_5 зауважила, що так як ситуація склалась на даний момент її влаштовує і вона не має бажання щось змінювати. Окрім того, бажає, щоб батько сплачував бабусі більше коштів на її утримання.

Враховуючи пояснення сторін, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є матір'ю ОСОБА_6, яка в свою чергу є матір'ю малолітньої дитини відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження НОМЕР_1 від 12 червня 1984 року, НОМЕР_2 від 18 жовтня 2005 року та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 14 травня 2005 року. На даний час у позивачки з донькою різні прізвища, оскільки остання 14 травня 2005 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище «ОСОБА_5» на шлюбне прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_5», що підтверджується вищезазначеним свідоцтвом про шлюб (а.с. 7, 8, 9).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 18 жовтня 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області на ім'я ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками останньої є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 11 червня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, донька позивачки та відповідно мати малолітньої дитини - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Відповідно до ухвали Вугледарського міського суду Донецької області від 28 березня 2007 року, донька позивачки ОСОБА_6 зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та дружини, але позовну заяву було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судові засідання (а.с. 12).

Згідно копії довідки №46 від 05.02.2007 року на підставі заяви ОСОБА_3 з заробітної плати останнього стягувались аліменти на користь ОСОБА_6 з 01.11.2006 року в розмірі 25% (а.с. 13).

Згідно довідки №301 від 08.09.2016 року, та Акту про фактичне проживання №302 від 08.09.2016 року, виданих ОСББ «Зоря-Вугледар», ОСОБА_11 зареєстрована та мешкає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 з 15 вересня 2005 року і по теперішній час. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на квартиру №02849 від 23 травня 2002 року, зазначена квартира належить позивачці на праві спільної сумісної власності з її донькою (а.с. 15, 16, 19).

Відповідно до Акту обстеження умов від 23.09.2016 року, проведеного за адресою проживання позивачки, встановлено, що умови проживання є задовільними, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, багато меблів, зроблений гарний ремонт є необхідна техніка. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: є ліжко, стіл, шафа, ноутбук, книжки, одяг (а.с. 61).

Відповідно до довідок №4806 від 28 вересня 2016 року та №4807 від 28 вересня 2016 року, виданих УПФУ в м. Вугледарі Донецькій області, ОСОБА_1 в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вугледарі пенсію по втраті годувальника не отримує, знаходить на обліку та отримує пенсію за віком у розмірі 1248 гривень щомісячно, а у період з квітня 2016 року по вересень 2016 року отримала пенсії на загальну суму 7488,00 гривень (а.с. 17, 18).

Як вбачається з заяви від 02.09.2016 року позивачка зверталась до Служби у справах дітей Вугледарської міської ради з заявою про розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 та про можливість призначення її опікуном над неповнолітньою дитиною (а.с. 14).

Як вбачається з характеристики від 22.09.2016 року, виданої Вугледарським НВК «Мрія», ОСОБА_5 зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, на уроках уважна, завжди виконує домашні завдання, до виконання громадські доручень ставиться сумлінно. Характеризується як весела, товариська, розсудлива, самостійна дитина, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. ОСОБА_5 мешкає з бабусею, яка її виховує, приділяючи цьому належну увагу (а.с. 11).

Відповідно до інформації про стан виховання, утримання і розвитку малолітньої дитини ОСОБА_5 від 17.10.2016 року №01-29/187, наданої начальником служби у справах дітей Вугледарського міськвиконкому, ОСОБА_5 є ученицею 5-Б класу Вугледарського НВК «Мрія», проживає разом з бабусею ОСОБА_12, зі слів дівчинки батько бере участь у її вихованні, відвідує її 2-3 рази на місяць, цікавиться її життям, по можливості допомагає матеріально. Стосунки батька з ОСОБА_5 доброзичливі, дитина відгукується про батька позитивно. ОСОБА_3 підтримує телефонний зв'язок з класним керівником, відгукується за потребою. Бабуся також підтримує постійний зв'язок з класним керівником, фактично займається вихованням та навчанням онуки, цікавиться її досягненнями у шкільному житті. Вагомих підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має (а.с. 58).

Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Вугледарського центру первинної медико-санітарної допомоги» №01-01/258 від 17.10.2016 року за лікарською допомогою при захворюванні ОСОБА_5 звертається позивачка, виконує рекомендації лікаря при лікуванні дитини. Влітку 2016 року у дитини була травма руки, батько останньої ОСОБА_3 возив її на обстеження в лікарню до міста Волновахи, де вона була госпіталізована, піклувався про стан її здоров'я під час лікування. ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вагомих підстав для позбавлення батьківських прав батька дитини немає (а.с. 60).

Згідно акту обстеження умов проживання від 30.09.2016 року, проведеного за адресою місця проживання відповідача встановлено, що умови проживання є задовільними, підключене водо-, газо-, тепло-, електропостачання, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, є різні меблі та необхідна побутова техніка, для дітей виділена окрема кімната, де є двоспальне ліжко, письмовий стіл, парта, шафа, є необхідний сезонний одяг та взуття, книжки, іграшки (а.с. 59).

Згідно відповідей УПФУ в м. Вугледарі Донецької області №1090/03-1 від 16.02.2017 року та №4232/03-2 від 07.06.2017 року на запити суду, довідки №961 від 24 травня 2017 року, ОСОБА_3 на обліку в управлінні ПФУ в м. Вугледарі не перебуває, пенсій-допомог не отримує, пенсія по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5 останньому не призначалась (а.с. 38, 87, 103).

Позивачка в судовому засіданні зазначила, що відповідач в певний проміжок часу отримував пенсію по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5, зазначений факт підтвердив і відповідач, а тому, оскільки з даного питання у сторін відсутній спір, в цій частині позов не підлягає доказуванню.

Відповідач 05.12.2016 року звертався з письмовою заявою до розрахункового відділу ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» про стягнення аліментів з його заробітної плати в розмірі 17% на утримання ОСОБА_5, перерахунок аліментів здійснювати на картку «Приват банку». Стягнення почати з 01.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 88).

Однак, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що вищезазначені аліменти у розмірі 17 % від заробітної плати позивача, дійсно перераховувались та сплачувались на корить дитини.

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування від 14.12.2016 року №1/37-1310, орган опіки та піклування Вугледарської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 та встановлення опіки над дитиною (а.с. 56-57).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не в повній мірі виконує свої обов'язки з виховання своєї малолітньої доньки, а саме не забезпечує останню матеріально, не готує до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідачу невідкладно слід вжити заходів щодо матеріального забезпечення доньки, налагодження стосунків та спілкування з дитиною, безпосередньої участі у її вихованні, фізичному, моральному та духовному розвиткові.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач періодично цікавиться про навчання доньки, підтримує телефонний зв'язок з класним керівним, відгукується на звернення останнього, піклується про стан здоров'я дитини у разі захворювання. Тому, суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об'єктивного їх з'ясування, характер ставлення відповідача до дитини, висновок органу опіку і піклування про не доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, діючи в інтересах малолітньої дитини, вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Проте, зважаючи на встановлені судом факти ухилення відповідача від виконання певних обов'язків з виховання своєї доньки, суд вважає необхідним попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню ОСОБА_5, а також зобов'язати Орган опіки та піклування Вугледарської міської радиздійснювати контроль за виконанням відповідачем його батьківських обов'язків.

Вирішуючи питання про встановлення опіки над ОСОБА_5 та стягнення аліментів на її утримання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58, ч. 3 ст. 60 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав.

Зі змісту ст. ст. 179, 181, 193 СК України, ст. 69, 72 ЦК України, аліменти на утримання дитини можуть бути стягнені на користь того з батьків, з яким проживає дитина, опікуна чи піклувальника дитини, визначеного у відповідності до вимог чинного законодавства, а також на користь закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу у разі влаштування дитини до цих закладів.

Враховуючи, що судом вирішено питання про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, ОСОБА_5 не має і не набула за результатами розгляду даної справи статусу дитини позбавленої батьківського піклування, суд не вбачає правових підстав для призначення останній опікуна, а тому в задоволенні позовних вимог щодо встановлення над ОСОБА_5 опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи, що аліменти на утримання дитини стягуються користь того з батьків, з яким проживає дитина, або законного представника дитини (опікуна чи піклувальника), яким позивачка не є, суд вважає необхідним в задоволені вимог позовної заяви про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 6, 150, 164, 179, 181, 193, 243 Сімейного кодексу України, ст. ст. 58, 60, 69, 72 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», п. п. 15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Вугледарської міської ради про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати Орган опіки та піклування Вугледарської міської радиздійснювати контроль за виконанням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських обов'язків відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.