ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відстрочку виконання судового рішення

13 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Фастівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне територіальне управління по м. Києву та Київській області про відстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Фастівського міськрайонного суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 15 лютого 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне територіальне управління по м. Києву та Київській області, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0632 га та розташованій на ній житловий будинок загальною площею 143,8 кв.м., житловою площею 76,1 кв.м. і належні до нього відповідні надвірні будівлі, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Набережна, 149 та належать заявникові на підставі права власності в рахунок погашення заборгованості в сумі 388096,91 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною предмета іпотеки 771200 грн.

Вимоги мотивує тим, що 21.04.2017 року на підставі виконавчого листа № 2/381/130/16 було відкрите виконавче провадження про реалізацію предмета іпотеки. При цьому, 19.03.2014 року рішенням Фастівського міськрайонного суду задоволено частково позов ПАТ «Державний ощадний банк України» та вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь банку кошти в сумі 277 305,96 грн., як заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 3700 від 30.05.2008 року та судовий збір в розмірі 3441 грн., та 20.05.2016 року було винесено ухвалу про розстрочення виконання вказаного рішення терміном на 5 років шляхом сплати позичальником платежів в погашення заборгованості в сумі 223 181,41 грн., щомісячно з травня 2016 року по травень 2021 року рівними частинами в розмірі 2500 грн., у червні 2021 року 73181,41 грн.

Так, станом на 20.04.2016 року боржниками добровільно сплачено 54 123,55 грн., а з травня 2016 року боржники добровільно виконують рішення суду про сплату заборгованості за кредитним договором та щомісячно сплачують борг по 2500 грн. З травня 2016 року по травень 2017 року ними додатково сплачено 30000 грн., тому станом на 1 червня 2017 року рішення добровільно виконано на суму 84123,55 грн. Проте, в рішенні суду про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах сума заборгованості зазначена як 388 096,91 грн., хоча фактично заборгованість становить 193 181,41 грн. Крім того, заявник вказує на те, що майно, що передано як застава, це єдине майно родини заявника, та окрім нього, в будинку зареєстровані діти та двоє малолітніх онуків.

Заявник вказує, що і в подальшому має намір добровільно сплачувати заборгованість, тому просить про відстрочку виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 15.02.2016 року до виконання рішення суду від 19.03.2014 року згідно ухвали про розстрочку, тобто до травня 2021 року.

В судовому засіданні представник заявника надав пояснення, аналогічні викладеним, просив заяву задовольнити.

Представник Фастівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не зявився, в ході розгляду заяви висловив позицію, що у вирішенні спірного питання покладається на розсуд суду.

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви,зазначила, щовважає вимоги заявника необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснила, що твердження заявника стосовно того, що неможливо одночасно виконувати рішення суду про стягнення боргу та рішення суду про реалізацію предмета іпотеки є необґрунтованим та суперечить нормам законодавства, оскільки отримання сум заборгованості шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно є правом банку, що дозволить банку в цілому повернути заборгованість за кредитним договором та відповідно позбавить необхідності виконання боржником рішення суду про стягнення заборгованості у справі № 381/950/13-ц. Крім тоговказала, що відстрочка виконання рішення суду може надаватися у виняткових випадках, що обумовлюють обєктивні ускладнення при виконанні рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, а зазначена заявником обставина - ухвала суду від 20.05.2016 року про розстрочку виконання рішення суду не є обставиною, яка обєктивно ускладнює виконання рішення від 15.02.2016 року.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 3700 від 30 травня 2008 року в сумі - 277 305,96 грн. та стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно судовий збір в сумі 3 441 грн. Рішення вступило в законну силу 31.03.2014 року.

15 лютого 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області прийнято рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області задоволений частково та вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0632 га та розташований на ній житловий будинок загальною площею 143,8 кв.м., житловою площею 76,1 кв.м., і належних до нього відповідних надвірних будівель, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Набережна, 149 та належать ОСОБА_1 на праві власності, в рахунок погашення заборгованості в сумі 388096,91 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною предмета іпотеки - 771200,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 травня 2016 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2016 року змінено в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення суду вступило в закону силу 19.05.2016 року.

На підставі вказаного рішення винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53806177від 21.04.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

Під відстрочкою виконання рішення розуміється перенесення строку його виконання на новий строк, визначений судом.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року роз'яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку виконання рішення, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено.

При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути ураховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого установлюється можливість задоволення такої заяви.

Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Закон повязує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з обєктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду 15.02.2016 року, заявник зазначає, що ним та ОСОБА_2 добровільно виконується рішення суду від 19.03.2014 року та щомісячно сплачується борг, та частково заборгованість відраховується із заробітної плати ОСОБА_2

Крім того, заявник вказує, що існують обставини, що значно утруднюють виконання рішення суду, а саме хвороба заявника на парапроктит та операції та, як слідство, перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у КЗ «Фастівський Центр ПМСД», що позбавило його можливості працювати та отримувати дохід.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, Конституції та законів України, як право на судовий захист.

Як було встановлено під час розгляду справи, ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області про розстрочку виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області справа № 381/950/13-ц, провадження № 2/381/117/14 від 19.03.2014 року терміном на пять років, шляхом сплати позичальником платежів в погашення заборгованості в сумі 223 181,41 грн., щомісячно з травня 2016 року по травень 2021 року рівними частинами в розмірі 2 500,00 грн., у червні 2021 року 73 181,41 грн. 25.05.2016 року.

Вказана ухвала сторонами оскаржена не була,тому набрала законної сили.

Судом при розгляді заяви, наслідком якого винесено ухвалу від 20 травня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 тяжко захворів на парапроктит, йому було зроблено операцію, він знаходився на стаціонарному лікуванні, а згодом перебував на амбулаторному лікуванні у хірурга КЗ «Фастівський Центр ПМСД» з приводу гострого парапроктиту та отримує лікуванні, що позбавило його можливості працювати та отримувати дохід. У зв'язку з викладеним, матеріальний стан їхньої родини, яка складається із шести чоловік, значно погіршився і все це значно утруднює виконання рішення суду про стягнення боргу.

Як було зазначено, ухвала суду від 20.05.2016 року про розстрочення виконання рішення суду № 381/950-13-ц вступила в закону силу, а тому відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, приймаючи до уваги, що обовязковість рішень суду є конституційною засадою судочинства, передбаченою Конституцією України та відтвореною у нормах ЦПК України, тому обставини, встановлені ухвалою суду від 20.05.2016 року про розстрочення виконання рішення суду № 381/950-13-ц, не підлягають доказуванню.

Також судом враховано, що ухвала від 20 травня 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» не оскаржувалась, тобто фактично стягувач погодився з її змістом та обставинами, встановленими в ході розгляду цієї справи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що наявність захворювання у боржника є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Суд не приймає посилань стягувача на те, що розстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя, що не допускається відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки будь-якими належними та допустимими доказами ця обставина не підтверджена.

В даному випадку розумність та справедливість при прийнятті рішення щодо поданої заяви про відстрочку полягає у тому, щоб врахувати позиції обох сторін: з боку Банку - невиконання зобов'язання позичальником, але в той же час і дострокове стягнення Банком всієї суми кредиту до завершення строку кредитування, без врахування прибуткових очікувань позичальника за результатами такого кредитування; з боку боржника - невиконання поточних зобов'язань за кредитним договором, але одночасно з наявністю обставин, які не залежали від нього, зокрема хвороба та тривале лікування, що позбавило його можливості працювати та отримувати дохід.

На розсуд суду контекст справедливості полягає також у тому, що розстрочка повинна бути найменш обтяжлива не тільки для боржника, а й для стягувача, а тому запропонована боржником схема враховує прибуткові очікування Банку, оскільки заборгованість за наданим кредитним договором стягнута в повному обсязі.

Так, дійсно, реєстрація у будинку неповнолітніх дітей не може бути підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки не впливає на можливість чи не можливість виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, виконання боржником рішення Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2014 року, за яким стягнута заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії, урахуванням наданої розстрочки його виконання згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду від 20 травня 2016 року, може виключити необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом також встановлено, що боржник ОСОБА_1 не ухиляється від виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2014 року про стягнення заборгованості, що підтверджується наданими квитанціями про сплату боргу, тобто вживає дієвих заходів щодо погашення заборгованості.

Суд вважає, що вимоги заявника про відстрочку виконання рішення не суперечать принципам, закріпленим уст. 3 ЦК України та враховуючи, що заявником надані докази існування виняткових у розумінні ст. 373 ЦПК України обставин, які перешкоджають виконати рішення суду, враховуючи обставини даної справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 208-210, 373 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Фастівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне територіальне управління по м. Києву та Київській області про відстрочку виконання рішення суду - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2016 року (зміненого рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.05.2016 року) до виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2014 року згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду про розстрочку виконання рішення суду - по травень 2021 року.

Повний текст ухвали виготовлено 16 червня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова