Справа № 457/1168/16-ц
провадження №2/457/100/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.
при секретарі - Словіцькій О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» Міністерства оборони України про визнання незаконним дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» Міністерства оборони України про визнання незаконним дисциплінарного стягнення,а саме: просить визнати незаконним та скасувати наказ Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» Міністерства оборони України №181від 31.08.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »; стягнути з Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» Міністерства оборони України на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Позивач мотивує позов тим, що 18 липня 1995 року на підставі наказу №212 її прийняли на роботу в Трускавецький військовий санаторій на посаду економіста на місце особи, яка перебувала в декретній відпустці. 26.02.1996 року на підставі наказу № 68 Трускавецький військовий санаторій було перейменовано на Трускавецький центральний військовий клінічний санаторій. 10 березня 1998 року на підставі наказу № 73 від 18.03.1998 року її було переведено на постійну посаду економіста фінансового відділу. З 01.12.1997 року санаторій перейменовано в Центр медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» - в/ч А-1700 наказ № 182 від 30.11.1997 року. 12 лютого 2015 року на підставі наказу № 33 від 06.02.2015 року її було переведено на посаду економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності першої категорії фінансово-економічної служби. З початку своєї трудової діяльності і до даного часу в неї не було порушень трудової дисципліни. Це підтверджується записами в трудовій книжці. 13.10.1995 року наказом № 305 на честь 55 - річчя санаторію оголошено подяку. 07.03.1996 року наказом № 78 оголошено подяку до Дня 8 Березня. 14.06.1996 року наказом № 182 нагороджена грошовою премією до Дня медика. 22.08.1996 року наказом № 285 оголошено подяку до Дня незалежності. 18.06.1998 року наказом № 190 нагороджена грошовою премією до Дня медика. 15.06.2001 року наказом № 103 оголошено подяку до Дня медика. 22.07.2016 року тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника центру з медичної частини ОСОБА_2 звернувся до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І. з рапортом про необхідність проведення економічного аналізу роботи кабінетів ЛДВ, які надають платні послуги. Визначити їхню рентабельність та надати пропозиції щодо доцільністі роботи кабінетів, а також можливості введення додаткових платних послуг. Начальник ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанський В.І. своєю резолюцією зобов`язав Т.В.О. головного бухгалтера ОСОБА_3 опрацювати і надати пропозиції з даного питання до 28.07.2016 року, яка в свою чергу 26.07.2016 року переадресувала це доручення економісту з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності, тобто ОСОБА_1 .. На виконання цього доручення в неї залишилось два робочі дні. Розуміючи, що для виконання даного завдання їй необхідно мати додаткову інформацію, вона відразу ж звернулася з рапортом до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І. з проханням надати розпорядження про необхідність в отриманні нею від відповідних посадових осіб вихідних даних для виконання поставленого перед нею завдання її керівництвом з посиланням на дуже короткий термін, встановлений для неї. Незважаючи на офіційне звернення до керівництва, ніяких даних їй ніхто не надав.28.07.2016 року позивач знову звернулася до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І. (рапорт від 28.07.2016 року), якого поставила до відома про ненадання їй даних по роботі кабінетів ЛДВ, розуміючи що це зроблено умисно з метою зриву вчасного виконання нею своїх функціональних обов`язків. На що отримала відповідь у вигляді резолюції «п. ОСОБА_1 . Виконуйте свої функціональні обов`язки». 29.07.2016 року позивач втретє звернулася до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І. (рапорт від 29.07.2016 р.), якого знову поставила до відома про ненадання їй даних по роботі кабінетів ЛДВ, звертаючи його увагу на те що навколо її особи створена штучна напружена ситуація з метою здійснення адміністративного тиску на неї. 02.08.2016 року ТВО начальника ФЕС Дзюрбан У.Р. звернулася з рапортом до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І., з повідомленням, що ОСОБА_1 розпорядження не виконано, який був скерований юристу з вказівкою провести розслідування і доповісти до 05.08.2016 року. 08.08.2016 року позивач самостійно звернулася з рапортом до посадових осіб ТВО заступника начальника центру з медичної частини ОСОБА_2 , завідувача ЛДВ ОСОБА_4 , завідувача аптеки ОСОБА_5 , начальника КЕС ОСОБА_6 надати їй дані за період з 01.01.по 30.06.2016 р. для виконання розпорядження начальника центру з питання проведення економічного аналізу та надання обґрунтувань доцільності роботи кабінетів ЛДВ. З резолюції Кіта Є.І. вбачається що аж цього числа він дав доручення відповідним посадовим особам надати позивачу інформацію. На виконання вказаного вище доручення начальник адмінвідділення ОСОБА_7 , відповідальний за документацію, відмовився офіційно вручити документи до виконання посадовим особам згідно резолюції ТВО начальника Кіт Є.І. (мається на увазі рапорт від 08.08.2016 року). Після цього, позивач особисто рознесла копію рапорта з резолюцією ОСОБА_2 завідувачу ЛДВ Зеленяк Л.І., завідувачу аптеки Лудин Л.І., Начальнику КЕС Мінчак Б.М. ОСОБА_5 не було на робочомі місці, тому документ вона залишила провізору ОСОБА_8 , яка запевнила що передасть документ завідувачу аптеки. Без цих даних провести такий аналіз було неможливо. Замість того щоб виконувати доручення дане начальством посадові особи вирішили відразу ж відписатися рапортами про те, що позивач до них не зверталася. Першою була зав. аптеки Лудин, яка того ж 08.08.2016 року звернулась до начальника ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанського В.І. з рапортом та повідомила його про те, що позивач до неї не зверталась з надання будь-якої інформації. 11.08.2016 року на ім`я начальника Центру звернулись відразу дві посадові особи, це завідувач ЛДВ Зеленяк Л.І. та завідувач ФТВ ОСОБА_9 , які активно інформували керівництво про те, що позивач ні за якими даними до них не зверталася. 29.08.2016 року позивач звернулась до начальник Центру щодо отримання вихідних даних для проведення економічного аналізу доцільності роботи кабінетів ЛДВ з повідомленням про отримання нею даних структурними підрозділами лікувального корпусу, а всі інші не надали. Скориставшись такою бездіяльністю ОСОБА_7 , начальник ЦМР СЛ «Трускавецький» Вовчанський В.І. розпорядився про проведення службового розслідування щодо невиконання розпорядження про проведення економічного аналізу. Позивач зазначає, що неодноразово підходила до начальника ФЕС Дзюрбан Уляни Романівни з питанням надання їй інформації, необхідної для проведення аналізу в письмовому вигляді: перелік лікарств; перелік посад; перелік платних послуг; перелік мед апаратури. Від КЕС: показники використання енергоносіїв; метраж кабінетів; до апаратів що стоять в кабінетах - потужність використання електроенергії. 31.08.2016 року начальник ФЕС Дзюрбан У.Р. звернулась до начальника Центру з рапортом, що позивачем його розпорядження не виконано. Цією ж датою 31.08.2016 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом № 181 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в такій редакції: «Застосувати до економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності ФЕС Центру ОСОБА_1 захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Підстава: рапорт т.в.о. начальника ФЕС Центру Дзюрбан У.Р. та матеріали службового розслідування. 06.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Центру з рапортом про надання їй копій матеріалів службового розслідування та наказу № 181 від 31.08.2016 року. Однак таких матеріалів їй надано не було. 31 серпня 2016 року начальником Центру оголошено мені догану, наслідком чого в подальшому було позбавлено її премії, пов`язаної з виконанням виробничих завдань до Дня захисника Вітчизни 14.10.2016 р. у розмірі 400 гривень. Позивач зазначає, що ознайомлена вона була з наказом тільки 06.09.2016 року, що на її думку є грубим порушенням трудового законодавства України, тобто з пропуском трьохденного строку, що в свою чергу свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення. Будь-яких пояснень вона не писала. При цьому в наказі немає посилання на жодну статтю КЗпГІ України. Таким чином вважає на неї було незаконно накладено дисциплінарне стягнення, при чому не було враховано самого факту ненадання їй інформації необхідної для здійснення економічного аналізу.

Позивач зазначає, що внаслідок цього їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 5000 грн.

Представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити.

Позивач та її представник в судове засідання повторно не з`явились, представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи. Однак беручи до уваги те, що за клопотаннями позивачки та її представника, неодноразово відбувались відкладення розгляду справи без надання суду підтверджень про поважність причин пропуску, суд вважає, що дані дії спрямовані на затягування розгляду справи, а тому вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, без участі позивача та її представника.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечила з підстав викладених в запереченні на позовну заяву, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Позивачем заявлено позов про визнання незаконним дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статей 3 і 221 КЗпП в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, в тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів колективних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебували з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 1995 року на підставі наказу №212 ОСОБА_1 прийнято на роботу в Трускавецький військовий санаторій на посаду економіста на місце особи, яка перебувала в декретній відпустці. 10 березня 1998 року на підставі наказу № 73 від 18.03.1998 року ОСОБА_1 було переведено на постійну посаду економіста фінансового відділу. 12 лютого 2015 року на підставі наказу № 33 від 06.02.2015 року її було переведено на посаду економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності першої категорії фінансово-економічної служби.

Згідно наказу начальника центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» №181 від 31.08.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» за неналежне виконання своїх посадових обов`язків до економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності ФЕС Центру ОСОБА_1 застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Підстава: рапорт т.в.о. начальника ФЕС Центру Дзюрбан У.Р. та матеріали службового розслідування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Матеріалами справи встановлено, що 26.07.2016 року ОСОБА_1 отримано доручення від т.в.о. головного бухгалтера ОСОБА_3 про необхідність проведення економічного аналізу роботи кабінетів ЛДВ, які надають платні послуги з терміном виконання до 28.07.2017 року.

Виконання зазначеного доручення знаходиться у межах відповідальності ОСОБА_1 та визначено п.п. 3.1.15. її посадової інструкції «здійснює економічний аналіз господарської діяльності Центру і його підрозділів, розробляє заходи щодо забезпечення режиму економії, підвищення рентабельності виробництва, конкурентоздатності, продуктивності праці, зниження витрат на виробництво і реалізацію послуг, усунення втрат і непродуктивних витрат, а також виявлення можливостей додаткового надання послуг».

Проведення економічного аналізу роботи кабінетів ЛДВ, їх рентабельності, повноти використання обладнання, можливість економії електроенергії під час роботи апаратури, надходження коштів від надання платних послуг обумовлено необхідністю підвищення рентабельності, розробки рекомендацій для оптимізації подальшої роботи та доцільності введення додаткових платних послуг.

Посадовою інструкцією ОСОБА_1 , а саме п.п. 4.1.3. передбачено, що економіст ФЕС має право: «вимагати від посадових осіб Центру, за необхідності, дані для формування кошторису, калькуляції», та п.п. 6.2.2. якої передбачено: «для виконання обов`язків та реалізації прав економіст ФЕС взаємодіє з керівниками структурних підрозділів за погодженням з начальником ФЕС з питань отримання: інформації, відомостей, довідок, службових записок та іншої інформації, яка витікає з бухгалтерського обліку». Отже, збирання інформації для виконання даного доручення, та його виконання передбачено посадовою інструкцією ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем доручення в термін не виконано. В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач зверталась до відповідача з рапортом про надання додаткового часу для виконання доручення.

Як вбачається з матеріалів проведеного службового розслідування, щодо несвоєчасного виконання доручення працівником ОСОБА_1 до жодної посадової особи стосовно надання будь-якої інформації та документів ОСОБА_1 у визначені для виконання терміни не зверталася. Це підтверджується рапортами: завідувача ЛДВ, завідувача аптеки, завідувача ФТВ, начальника КЕС.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу пропонувалось написати пояснення по факту невиконання доручення, однак остання зазначила, що таке напише пізніше, що зроблено нею не було. Отже особі пропонувалось надати пояснення, від чого остання відмовилась.
Статтею 147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші види дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (далі роботодавець) безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці, і не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 КЗпП).

Як зазначає частина 1 статті 149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець зобов`язаний взяти від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. Мета цього пояснення з`ясувати, чи вчинив працівник проступок і чи визнає він себе винним. Обов`язковість надання працівником пояснення з приводу вчинення проступку одна з гарантій того, що накладення стягнення буде правомірним.

Враховуючи вищезазначене, та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що застосування дисциплінарного стягнення відбулося з урахуванням уповноваженим органом правил передбачених статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України та строків накладення дисциплінарних стягнень передбачених КЗпП України, а тому в задоволенні позовної вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення слід відмовити. Крім цього, суд також вважє, що в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди також слід відмовити, оскільки вона є похідним від вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Трускавецький» Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу від 31.08.2016 року №181 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » та стягнення моральної шкоди у повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук