АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5026/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання особи членом сім'я наймача квартири, визнання права на користування житлом та зміну договору найму квартири.

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що його батько ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя користувався квартирою АДРЕСА_1 й був заселений на підставі ордера № 00031 серії Б, виданого від 21 вересня 2001 року на підставі розпорядження № 1182 Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30 серпня 2001 року. 24 жовтня 2001 року між його батьком та відповідачем був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого ОСОБА_2 став наймачем вказаної квартири. Починаючи з 2008 року й до дні смерті його батька він як член сім'ї наймача разом із ним проживав в цій квартирі, незважаючи на інше місце реєстрації - квартирі АДРЕСА_2. Питання про зміну його місця реєстрації - за місцем реєстрації батька не було вирішено за життя його батька. З тих чи інших побутових причин відкладалось. Смерть батька, як наймача спірної квартири змусило його звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач не визнає його право користування житлом.

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу. Де ставила питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позову. Вказуючи при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначаючи крім іншого, що судом першої інстанції під час розгляду справи не ставилось на обговорення питання про залучення до участі у справі місцевої ради в якості співвідповідача, так і в якості третьої особи, хоча за положеннями ч. 2 ст. 35 ЦПК України, суд мав право вчинити такі дії.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя користувався квартирою АДРЕСА_1, був заселений до квартири на підставі ордера № 00031 серії Б, виданого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією від 21 вересня 2001 року згідно розпорядження № 1182 від 30 серпня 2001 року.

24 жовтня 2001 року між ОСОБА_3 та Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого ОСОБА_3 став наймачем вказаної квартири.

Дана квартира за життя ОСОБА_3 не була приватизована й належить до державного житлового фонду (житловий фонд місцевої ради).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з як з підстав недоведеності позивачем заявлених позовних вимог так і не належного суб'єктивного складу сторін по справі.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звертаючись з позовом до суду в якості відповідача вказував: - Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію та Комунальне підприємство з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс».

У подальшому позивач звертався до суду з заявою про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме : Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію на належного відповідача - Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс», надавши при цьому уточнену позовну заяву, яка була прийнята судом.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред'являє вимоги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст. 1 ЦПК України).

Наведене означає, що належний суб'єктний склад сторін спору є тоді, коли у сторін спору існує зв'язок із предметом позову, тобто щодо предмету позову у сторін виникають суб'єктивні права. Від належного суб'єктивного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. Проте, якщо буде встановлено, що відповідач є неналежним, у нього не виникає суб'єктивних прав щодо предмету позову, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні незалежно від їх відповідності вимогам закону.

Надаючи свої висновки щодо суб'єктного складу сторін, суд першої інстанції виходив з положень Житлового кодексу України, зазначаючи, що правовідносини, які виникають у зв'язку з наймом житла, що перебуває у державній або комунальній власності регулюються саме цим кодексом та іншими актами житлового законодавства. Державний житловий фонд перебуває у віденні місцевих Рад.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач при зверненні до суду ( з урахуванням уточнених позовних вимог) з вимогами щодо визнання його членом сім'ї наймача, визнання права на користування житлом та зміну договору найму квартири у якості відповідачів не зазначив місцеву Раду у віденні якої перебуває житловий фонд до якого віднесена спірна квартира.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача допускається лише за клопотанням позивача, проте таких клопотань у ході розгляду справи заявлено не було.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо невірного встановлення позивачем суб'єктного складу сторін.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині недоведеності позивачем заявлених позовних вимог за положеннями ст. ст. 58, 65, 106 ЖК України, оскільки вирішення питання про право можливе лише за наявності належного визначеного суб'єктивного складу сторін у спорі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постановлене судове рішення підлягає зміні, шляхом виключення з мотивувальної частині рішення висновків суду в частині недоведеності позовних вимог позивачем.

У іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и рі ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду висновки суду першої інстанції про недоведеність заявлених позовних вимог.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :