АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Піхур О.В.
№22-ц/796/7328/2017 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про скасування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили скасувати пеню в розмірі 51 708,57гривень, яка нарахована ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» ОСОБА_3 згідно кредитного договору від 05.11.2010р. та договору застави рухомого майна від 05.11.2010 року, як таку, що нарахована незаконно та з порушенням норм цивільного законодавства України та законодавства про страхування.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідно листа №83050 від 22.07.2016 року, кредит сплачено повністю, а кредитна заборгованість складається з пені в розмірі 51534,04 грн. Отже, дії відповідача щодо нарахування штрафних санкцій за відмову в укладенні нового договору страхування є незаконними, виконані з порушенням норм чинного законодавства.

Крім того зазначили, що відповідачем в односторонньому порядку було змінено умови договору, а саме: встановлено новий термін виконання зобов'язань до 11.06.2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що договір страхування наземного транспорту від 04.11.2010р. за №206-0242І-10 втратив свою чинність з 04.11.2011р. у зв'язку з закінченням строку дії цього договору (п.п. 13, 24.2.1. договору).

В порушення вимог законодавства України, норми якого регулюють правовідносини, які виникають у сфері страхування про заборону нав'язування послуг окремих страховиків при укладанні договорів страхування з власниками транспортних засобів відповідач, згідно п. 17.1. договору застави рухомого майна від 05.11.2010р. примусово нав'язав заборонені законом про страхування зобов'язання не визначати іншу особу вигододобувача (Страховика) за договором страхування Предмету застави.

Крім того, відповідачем безпідставно нараховано штраф у розмірі 30 690,00грн.

Зазначив, що у листі за 2016р. №10985 відповідач в односторонньому порядку, порушуючи вимоги п.4.3 та п.4.4.Кредитного договору, самовільно змінив умови договору і встановив новий термін його дії до 11.06.2016р.,ігноруючи те, що такі спори вирішуються в судовому порядку згідно умов договору.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - Джус В.П. проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутній такий спосіб захисту порушених прав як скасування штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено Кредитний договір №IKAPNKIG. 1833.001, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_2 на строк з 05.11.2010 року по 04.11.2017 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 163682,00 грн. на придбання авто, зі сплатою за користування кредитом відсотків, одноразової комісії за надання фінансового інструменту, щомісячної комісії, з періодом сплати з 01 по 05 число кожного місяця (а.с. 6-9).

Відповідно до п. 7.3 Договору, забезпеченням виконання позичальником зобов'язань виступає автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4., 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

05 листопада 2010 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника, між банком та ОСОБА_1 укладено Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язався відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність поручителя та позичальника є солідарною (а.с. 11).

05 листопада 2010 року, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого предметом цього договору є надання Заставодавцем в заставу майна, а саме: автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4., 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (a.c. 12-18).

Відповідно Договору страхування наземного транспорту №206-02421-10 від 04.11.2010 року, автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4., 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, застраховано в СК «Індіго», строком з 05.11.2010 року по 04.11.2011 року (а.с. 20).

Відповідач звертався до ОСОБА_2 з повідомленнями від 14.02.2012 року, 13.08.2012 року, 25.10.2012 року, про те, що нею порушено п. 4.2.9. Договору, надано строк для усунення порушень 7 днів, з дати одержання повідомлення та повідомлено, що в разі невиконання вимог, буде нараховано штраф в розмірі 30690,00 грн. (а.с. 23-26).

Відповідно Довідки №83050 від 22.07.2016 року кредитна заборгованість станом на 21.07.2016 року становить пеню в розмірі 51708,57 грн. (а.с. 29).

11.08.2016 року ОСОБА_2зверталася до відповідача із заявою про надання детального розрахунку пені в розмірі 51 708,57 грн. з указівкою пункту договору, на підставі якого пеня нарахована (а.с. 30).

В листі № 13839 від 31.08.2016 року відповідач надав позивачу відповідь з приводу нарахованої пені в розмірі 51708,57 грн., у зв'язку з порушенням позивачами умов Кредитного Договору (а.с. 31-33).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч. 1 ст. 627 цього Кодексу).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно п. 4.1 Договору, при порушенні Позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3, 7.1 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні.

Згідно п. 4.4 Договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.13 цього Договору Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 10000 грн. та належно виконує порушені ним зобов'язання.

Відповідно до п. 2.2.7 Договору, вибір Позичальником Страхувальника письмово узгоджується з Банком, у т.ч. шляхом пред'явлення Банку підписаних Страхувальником Договорів страхування й документів, які підтверджують сплату страхових платежів.

Пунктом 17.1 договору визначено, що зa вимогою Заставодержателя Заставодавець зобов»язується на день укладання даного договору застрахувати Предмет застави на суму, строк на користь Заставодержателя від ризиків, зазначених у п. 34.7 цього Договору та надати Заставодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування Предмету застави на користь Заставодержателя здійснюється у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем, не пізніше дня укладання даного договору. Не пізніше дати закінчення договору страхування продовжити його строк дії або укласти новий договір страхування на користь Заставодержателя у страховій компанії, узгодженій з Заставодержателем та надати Заставодержателю докази сплати страхового платежу в той же строк. До повного виконання Заставодавцем зобов'язань за кредитним договором Заставодавець зобов'язується не визначати будь-яку іншу особу вигодобувачем за договором страхування Предмету застави.

Відповідно п. 19 Договору застави рухомого майна, у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 17.1, 17.2, 17.4, 17.5, 17.6 цього договору, він сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 25% від вартості Предмету застави, яка зазначена в п. 34.5 цього договору.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову , оскільки позивачі були обізнані про умови договорів, про що свідчать їх підписи.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді