Справа № 405/8149/16-ц
Провадження №2/405/1710/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді - Іванової Л.А.
при секретарі - Шумейко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що вона (позивач) є власником житлового будинку № 2б, який розташований по вулиці Звенигородській в м. Кіровограді, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 17.01.2002 року № 19. Крім того, відповідно до довідки про склад сімї № 848 від 08.11.2016 року, виданої квартальним комітетом № 13 Подільського району м. Кропивницький за зазначеною адресою зареєстровані, окрім неї (позивача), ОСОБА_3 та ОСОБА_2, при цьому, останній є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що 28.07.2015 року складено відповідний актовий запис № 68 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ОЛ № 060942. Позивач також зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені з 1996 року, відтак саме з цього часу відповідач за вказаною вище адресою не зявляється, звязків з ним вона (позивач) не підтримує, при цьому, свої особисті речі з будинку відповідач забрав особисто, витрати за оплату комунальних послуг відповідач не несе.
З огляду на зазначене та з посиланням на ст.ст. 3, 15, 405 ЦК України, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 2б, який розташований по вул. Звенигородській у м. Кіровограді.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Представник третьої особи Управління державної міграційної служби Кіровоградської області в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв не надходило.
Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно.
Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 19 від 17 січня 2002 року, виданого Кіровоградським виконкомом міської ради на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 03.12.2001 року № 1622, в обмін договору на право забудови від 27.10.1977 року р2-5561, на праві приватної власності належить цілий житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в м. Кіровограді по вулиці Звенигородська, 2б.
Окрім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ОЛ № 060942 від 28.07.2015 року, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 68.
Відповідно до довідки квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницький від 08 листопада 2016 року № 848 ОСОБА_1, дійсно проживає і зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому, в будинку за зазначеною адресою зареєстровано також місце проживання ОСОБА_2, який не проживає за вказаною адресою більше 15 років.
Відповідно до акту від 07.11.2016 року, складеного за участю ОСОБА_4І, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, останні підтвердили факт непроживання ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю.
Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут).
Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України.
При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЖК України, згідно з якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.
Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який набув права користування житловим приміщенням - будинком № 2б по вул. Звенигородська у м. Кропивницький (м. Кіровограді), не проживає в зазначеному вище будинку понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, як не встановлено і тих обставин, що відповідач набув речових прав на зазначений обєкт нерухомого майна, за час перебування у шлюбі з позивачем, приймаючи також до уваги, між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 2б по вул. Звенигородська у м. Кропивницький, при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
ОСОБА_6 ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби Кіровоградської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
ОСОБА_8 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 2б по вул. Звенигородська у м. Кропивницький.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
В порядку статті 233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда Л.А. Іванова