Справа № 308/293/17
14.06.2017 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Свій позов мотивує тим, що 20 жовтня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували в виконкомі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №14.
Вказує, що від шлюбу у них народилося троє дітей, а саме донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Зазначає, що останні роки вони з відповідачем проживають окремо, спільних інтересів не мають, втратили будь-які почуття один до одного. Відповідач не цікавиться життям своїх дітей, матеріальну підтримку їм не надає. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливі. Вказує, що спору про те, з ким проживатимуть діти, немає, адже діти проживатимуть з нею.
Вказує, що їх спільні з відповідачем діти потребують матеріального забезпечення, яке останній не бажає надавати в добровільному порядку, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, яка забезпечила б мінімальні потреби для життя дітей.
Також зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує щомісяця лише 1400,97 грн. доходу на сім'ю з 4-ох осіб (вона та її троє дітей), а отже, її матеріальне становище є незадовільним, що не дає змогу понести витрати на сплату судового збору.
На підставі викладеного просить суд звільнити її від сплати судового збору, розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити дітей проживати разом з нею, стягнути на її користь з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми 23-х років.
Позивач - ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, проте 13.06.2017 року представником позивача було подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій також зазначено, що позивач та його представник позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Орган опіки та піклування явку уповноваженого представника не забезпечив, однак подав на виконання ухвали суду від 06.03.2017 року відповідний висновок з урахуванням положень ст. 19 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 20.10.2001 року у виконкомі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 20.10.2001 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 20.10.2001 року.
У позивача з відповідачем є спільні діти: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01.07.2003 року зроблено відповідний запис за № 27, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 01.07.2003 року Виконкомом Середнянської селищної ради., донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в Книзі реєстрації народжень 03.07.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 46, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 03.07.2009 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області., син - ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 22.08.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 91, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 22 серпня 2012 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області.
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, про що свідчить зміст позовної заяви.
Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.
В судовому засіданні також встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.07.2003 року, доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.07.2009 року та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 22.08.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 91, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22 серпня 2012 року.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.
За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у 2017 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні та щодо дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 їх спільні з відповідачем діти потребують матеріального забезпечення, яке відповідач не бажає надавати в добровільному порядку, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, яка забезпечила б мінімальні потреби для життя дітей.
Також позивач зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує щомісяця лише 1400,97 грн. доходу на сім'ю з 4-ох осіб (вона та її троє дітей), а отже, її матеріальне становище є незадовільним, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 5339 від 15.12.2016 року, довідкою № 2230-03 від 15.12.2016 року, виданою українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» Закарпатської дирекції про перебування у відпустці по догляду за дитиною та довідкою про доходи № 1942/2 від 15.12.2016 року.
Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.
Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів на дітей до досягнення ними 23-х років, то така не підлягає задоволенню, так як є передчасною.
Так, згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання, не позбавлені можливості в подальшому звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, при наявності такої обставини як продовження навчання після повноліття, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Що стосується питання встановлення місця проживання дітей, суд дійшов наступного висновку.
Виходячи з права, гарантованого з ст. 33 Конституції України, у контексті термінів, визначених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, має вільний вибір місця проживання, а саме, житла, розташованого на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Крім того, за ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а згідно з ч. 4 вказаної статті місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного із них.
Крім того, ч. 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. При цьому, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
З висновку про визначення місця проживання дитини Ужгородської районної державної адміністрації за вих. № 03-31/266 від 13.03.2017 року вбачається, що у процесі проведеної перевірки було встановлено, що 20.10.2001 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району. У шлюбі в них народилися ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Холмківської сільської ради від 20.03.2017 № 1836, гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель АДРЕСА_1, до складу його сім'ї входять: батько - ОСОБА_7, 1950 року народження, мати - ОСОБА_8, 1953 року народження.
Згідно з характеристикою виконавчого комітету Холмківської сільської ради від 20.03.2017 № 136/02-23, гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. По місцю проживання характеризується позитивно. Заяв та скарг з боку сусідів та односельчан на сільську раду не надходило.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Середнянської селищної ради від 17.03.2017 № 1113, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, до складу її сім'ї входять: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько - ОСОБА_9, 1954 року народження, мати - ОСОБА_10, 1957 року народження, брат - ОСОБА_11, 1982 року народження.
За даними характеристики виконавчого комітету Середнянської селищної ради, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом із нею проживають: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько - ОСОБА_9, 1954 року народження, мати - ОСОБА_10, 1957 року народження, брат - ОСОБА_11, 1982 року народження. Заяв та скарг з боку сусідів та односельчан на селищну раду не надходило. Селищна рада претензій та зауважень до поведінки гр. ОСОБА_1 не має.
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 17.03.2017 № 24, виконавчого комітету Середнянської селищної ради, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає за адресою: АДРЕСА_2. Житлово- побутові умови для проживання задовільні, мати ОСОБА_1 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Діти - охайні та чисті, відвідують різні гуртки та систематично відвідують шкільний навчальний заклад. Середнянська селищна рада претензій та зауважень до гр. ОСОБА_1 не має.
У відповідності до довідки Середнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 21.03.2017 № 327, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно навчається у 8-А класі, Середнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
Згідно з відомостями довідки Середнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 21.03.2017 № 326, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно навчається у 2-А класі, Середнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.
Відповідно до довідки ДНЗ «Сонечко», малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно відвідує Середнянський дошкільний навчальний заклад «Сонечко».
За даними характеристики Середнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у даній школі з 2009 року. За цей період виявила високий рівень знань, до уроків готується систематично та відзначається високим рівнем загального розвитку. Користується авторитетом та повагою серед однокласників, любить організовувати дозвілля. Приймає участь у суспільно-корисній праці класу та школи. Батьки цікавляться поведінкою та навчанням дочки, тримають тісний зв'язок зі школою.
Відповідно до характеристики Середнянської загальноосвітньої школи ІІІ ступенів, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчається у 2-А класі даної школи. За цей період виявила достатній та високий рівень знань, до уроків готується систематично. Добре розвинене абстрактно-логічне мислення, відвідує позашкільні заняття. Учениця товариська, користується повагою та авторитетом серед однокласників, поважає вчителів та старших.
Відповідно до характеристики ДНЗ «Сонечко», малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує дошкільний навчальний заклад з 2014 року. Відвідує садочок регулярно, приходить чистий та охайно одягнений, рідко хворіє. На заняттях уважний та активний, має хорошу пам'ять. Легко знаходить спільну мову з дітьми. Розумово та фізично розвинений. Батьки приділяють багато уваги щодо навчання та виховання сина.
Питання про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 30.03.2017 року. Батько ОСОБА_2 не з'явився, хоча був повідомлений про його проведення належним чином, мати ОСОБА_1 підтвердила викладені обставини і просила визначити місце проживання дітей з нею.
За результатами обговорення питання про визначення місця проживання, враховуючи наявну інформацію, що стосується безпосередньо порушеного питання, прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1.
На підставі вищевказаного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 30.03.2017 № 03/12/01-20, керуючись ст. ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 88, 169, 212-215, 223, 224-227, 233, 294, 296, 367 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 115, 141, 180-182, 184, 191, 199 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований 20 жовтня 2001 року виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, запис за № 14 від 20.10.2001 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.
Дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, (АДРЕСА_2) аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 січня 2017 року до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, (АДРЕСА_2) аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 11 січня 2017 року до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, (АДРЕСА_2) аліменти в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11 січня 2017 року до досягнення ним повноліття.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_1) до спеціального фонду Державного бюджету України 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст.115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик