Справа № 457/1014/15 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1816/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що голові ГБК «Лісова поляна» ОСОБА_4 достовірно було відомо, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2009 року власником гаражу №9 в ряді №23 є ОСОБА_2 Посилається, що ОСОБА_4 19.10.2010 року склав та надав завідомо неправдиву відповідь №53/2 на запит Бориславського ВДВС про те, що належний йому гараж належить ОСОБА_5, чим підробив документ, який надав можливість кредиторам ОСОБА_5 накласти арешт на гараж та реалізувати з електронних торгів. Просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

24 жовтня 2014 року ОСОБА_4 Дрогобицьким міськрайонним судом звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу та складання неправдивого документу службовою особою. (а.с.16-18)

Відповідно до рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2013 року, дослідивши наявний в матеріалах справи договір купівлі-продажу гаражу від 18.12.2009 року розміром 7x4,5 ряд 23 місце №9 на території ГБК «Лісова поляна», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставину переходу права власності на гараж від ОСОБА_5 до ОСОБА_2, помилково дійшов висновку про законність володіння, користування та розпорядження будівельним матеріалом. Судом не взято до уваги ту обставину, що згідно з даним договором купівлі-продажу ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 гараж, а не будівельні матеріали, гаражу як такого, завершеного будівництвом, не існувало. Тому, з огляду на предмет договору купівлі-продажу від 18.12.2009 року та в силу вимог закону про його нікчемність, такий не може бути врахований як доказ правомірності набуття позивачем права власності на будівельні матеріали. Судом при ухваленні рішення враховано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 5235, згідно з якою позивач 24.12.2009 р. сплатив вступний внесок до ГБК «Лісова поляна» в розмірі 120 грн., однак така не підтверджує вступ позивача в кооператив. В матеріалах справи відсутні протокол зборів кооперативу, статут, який регулює правовідносини вступу в кооператив, що вказує на недоведеність обставини участі позивача у кооперативі. Згідно з довідкою №54/2 від 19.10.2010 року, виданої па запит ДВС, на території ГБК «Лісова пісня» знаходиться незавершене будівництво (відсутні вхідні ворота) ряд 23 місце 9, закріплене за ОСОБА_5 Дана довідка вказує на те, що голові кооперативу не було відомо про укладений договір, а тому і участь позивача у кооперативі не підтверджується. Щодо довідки №38/2 від 24.11.2011 року, виданої головою ГБК «Лісова поляна», відповідно до якої за позивачем закріплена земельна ділянка площею 0,0029 га і яка розташована ряд №23 мысце №9 згідно з договором купівлі-продажу від 18.12.2009 року, то така оцінюється на рівні з іншими доказами у справі та не може бути беззаперечним доказом належності на праві власності будівельних матеріалів, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0029 га. (а.с.31-34)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на підтвердження, що шкода позивачу заподіяна відповідачем або з вини відповідача.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження факту заподіяння йому шкоди ОСОБА_4, і крім того, ні рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.12.2013 року, ні ухвалою Дрогобицького міськрайонного судом від 24 жовтня 2014 року не стверджується наявність права власності на спірне майно позивача по справі та факт завдання йому шкоди кримінально-караними діями відповідача по справі.

Посилання в апеляційній скарзі на договір купівлі-продажу від 18.12.2009 року є безпідставним, так як рішенням апеляційного суду Львівської області від 24.12.2013 року встановлено його нікчемність.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_6