Справа № 359/7772/16-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/2402/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 49 15.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

встановила:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та від цього шлюбу у них народилась дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент подачі позову шлюб між сторонами розірвано та вони проживають окремо, при цьому малолітня дочка ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2012 року ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дочки до досягнення нею повноліття. ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» з діагнозом: ювенільний ідіопатичний поліоміозит, первинно-хронічний перебіг недостатності кардії, хронічний гастро-зуозеніт, ПМК мінімальний ЛХ лівого шлуночка, хронічне сенсорне вроджена туговухість, аскаридоз. У звязку з цим вона лікується тривалий час, у тому числі стаціонарно. ОСОБА_2 не приймає участі в оплаті вартості лікування дочки. Тому позивач просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати, викликані хворобою дочки, у розмірі 26 493 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 10 669 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, а також на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 28 жовтня 2006 року по 13 грудня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ці обставини підтверджуються копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2013 року (а.с.19) та копією свідоцтва про народження (а.с.20).

Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітня дочка ОСОБА_4 проживає разом з матірю ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина визнана сторонами, а тому не підлягає додатковому доказуванню, за правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

З копій виписок із медичної карти хворого вбачається, що малолітній ОСОБА_4 були встановлені діагнози: ювенільний ідіопатичний поліоміозит, первинно-хронічний перебіг, недостатність кардіо, хронічний гастро-зуозеніт, МПК мінімальний ЛХ лівого шлуночка, хронічне сенсорне вроджена туговухість, аскаридоз (а.с.21-22).

Задовольняючи позов часткового, суд вірно виходив з того, що з відповідача слід стягнути документально підтверджені додаткові витрати на лікування дитини.

Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем копії накладних (а.с.24,25), дійшов вірного висновку що на лікування дитини було витрачено грошові кошти у розмірі 21 338 грн. 75 коп., тому половину із цих грошових коштів вірно стягнув з відповідача.

Враховуючи викладене, висновок суду про стягнення на користь позивача документально підтверджених додаткових витрат на дитину є правильним та таким, що відповідає вказаним вимогам закону.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельника Я.С.

ОСОБА_6