Справа № 454/1272/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/2715/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Цяцяка Р.П.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника КП «Сокальжитлокомунсервіс» - ОСОБА_2,ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» № 85-к від 04.04.2016 року про звільнення ОСОБА_3 у зв'язку із відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді бухгалтера І категорії Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" з 05 квітня 2016 року. Стягнуто з Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" на користь ОСОБА_3 34 957 грн. 68 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням за період з 04 квітня 2016 року по 20 лютого 2017 року без урахування податків та інших обов'язкових платежів та 2 000 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" на користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути з Комунального підприємства "Сокальжитлокомунсервіс" в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору. Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць в сумі 3325,65грн. допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржило КП «Сокальжитлокомунсервіс».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що КП «Сокальжитлокомунсервіс» було проведено процедуру звільнення ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України в порядку передбаченому чинним законодавством України, а допущену помилку неправильне формулювання причин та статті звільнення було виправлено невідкладно після її виявлення. Вважає, що суд першої інстанції помилково оцінив обставини справи і зазначив, що ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади за п. 6 ст. 36 КЗпП України і що підприємством не було дотримано порядку звільнення по цій статті. Посилається на те, що Головне управління Держпраці у Львівській області провівши перевірку, підтвердило, що на підприємстві дійсно мало місце скорочення штату і будь-яких зауважень щодо процесу вивільнення працівників та наказу про скорочення №27-0 від 01.02.2016 року та нового штатного розпису ним не подано, а тому позиція ОСОБА_3 щодо відсутності процесу скорочення виробництва є непідтвердженою. Зазначає, що ОСОБА_3 була повідомлена про наявні на підприємстві вакантні посади, однак на них вона не претендувала. Стверджує, що на підприємстві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника КП «Сокальжитлокомунсервіс» - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

Наказом від 01.04.2002 року ОСОБА_3 прийнята на роботу на посаду бухгалтера другої категорії КП «Сокальжитлокомунсервіс».

Наказом по підприємству №168-к від 07.07.2004 року ОСОБА_3 присвоєно першу категорію бухгалтера.

Згідно наказу №27-0 від 01.02.2016 року на підприємстві скорочувалася одна штатна посада бухгалтера першої категорії.

Наказом №85-к від 04.04.2016 року ОСОБА_3, бухгалтера першої категорії, звільнено 04.04.2016 року у зв'язку із відмовою продовжувати роботу внаслідок зміни істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із безспірно встановленого факту незаконного звільнення працівника.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають доказам, наявним в матеріалах справи.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці.є

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

А відтак рішення суду першої інстанції ґрунтується на вимогах матеріального права, оскільки всупереч зазначеному відповідачем не подано жодного доказу щодо змін в організації виробництва і праці.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що на підприємстві мали місце зміни в організації виробництва і праці, позивачці по справі пропонували вакантні посади, та, що 13.06.2016 року до наказу про звільнення внесено зміни і звільнення проведено у зв»язку з скороченням чисельності штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

Однак такі доводи не можуть прийматись до уваги, оскільки позивачка звільнена на підставі п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України, останньою подано позов про скасування наказу і поновлення на роботі 04.06.2016року (а.с.1), а зміни до оскаржуваного наказу внесено 13.06.2016 року всупереч тому, що оскаржуваний наказ, як нормативний акт індивідуальної дії в зв»язку з його реалізацією припинив свою дію.

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що суд не виконав обов»язку щодо зміни формулювання причин звільнення та не привів наказ у відповідність з чинним законодавством про працю, оскільки в наказі обставинам, які визначені підставою звільнення відмова від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці дано правильну юридичну кваліфікацію - п.6 ст.36 КЗпП України. (а.с.9)

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_5