Справа № 454/34/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

12 червня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті незаконних дій колегії суддів Апеляційного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та залишено без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2014р. Вказану ухвалу вважає незаконною.

Ухвалою від 06.01.2016р. відмовлено у відкритті провадження у даній справі в частині вимог до Апеляційного суду Львівської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності, а також щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.06.2017р. повторно не прибув, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав:

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та залишено без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2014р.

В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014р., рішення Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2014р. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач вважає, що ухвала Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2014р. є незаконною, винесена з порушенням норм Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», не ґрунтується на законності.

В Постанові пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

В той же час, дії колегії суддів Апеляційного суду Львівської області при постановленні ухвали від 27.06.2014р. не визнані незаконними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Слід врахувати і те, що відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, зокрема як і Державною казначейською службою України, а суд в судовому засіданні їх не здобув.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: Т. В. Струс