Справа № 202/3478/17
Провадження № 2/202/1827/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка у травні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 серпня 2010 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 529. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказала, що протягом останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Зазначила, що з 2015 року шлюбні відносини фактично були припинені, вони з відповідачем почали жити окремо і перестали вести спільне господарство. Зазначила, що поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем не збирається, спільне проживання та збереження сімї неможливе і суперечитиме її інтересам.

Позивачка в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 12.06.2017 року просила суд розгляди справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 12.06.2017 року просив суд розгляди справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

З матеріалів справи судом встановлено, що 25 серпня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 529, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_1. У зазначеному шлюбі народилася спільна дитина: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 884 від 25 серпня 2010 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача.

Також, судом встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з 2015 року, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та поділу мана відсутні.

Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивачка не бажає поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги.

При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач та відповідач наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 7, 10, 11, 15, 57, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 серпня 2010 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 529, які мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар