Справа № 296/1828/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"09" червня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Бондарчука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Органу опіки і піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею.

В обґрунтування позову вказала, що її дочка, ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а онука ОСОБА_2 упродовж тривалого часу проживає разом з нею. Позивач доглядає за онукою, створила усі умови для її нормального проживання та розвитку. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тривалий час з дочкою не проживає, у її вихованні участі не бере, розвитком та станом її здоров'я не цікавиться, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає. Також позивач вказала, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки, про що написав нотаріально завірену заяву.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник виконкому Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні просив позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 від 20.08.2014 р. (а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.02.2017 р. ОСОБА_4, матір малолітньої ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.4).

Згідно копії довідки КП «ВЖРЕП №13» від 21.02.2017 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.5). Діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстровані в АДРЕСА_2 (а.с. 6).

На підставі виконавчого листа Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.12.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 06.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року (а.с.9).

Довідкою №1203 від 13.12.2016 року підтверджується той факт, що ОСОБА_4 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_3 (а.с.8).

Заявою від 20.02.2017 року, завіреною приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3, з особистих міркувань та за власним бажанням, відмовляється від своєї малолітньої дочки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та не заперечує проти встановлення опіки над нею іншим громадянином (а.с. 7).

Згідно зі ст.18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 07 червня 2017 року №527) ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тривалий час з дочкою не проживає, у вихованні ОСОБА_2 участі не бере, її розвитком, станом здоров'я не цікавиться, матеріальної, будь-якого іншого виду допомоги на утримання дитини не надає, тому виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено відповідними доказами, що відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов'язки відносно малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбувався про її, при цьому відсутні докази у підтвердження того, що відповідач цього не робить з поважних причин, тому суд вважає, що ОСОБА_3 злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи, що характер поведінки останнього до доньки не змінився і після пред'явлення даного позову, суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, вважає виправданим застосування такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за нею, до її повноліття.

Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати, а також судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав на користь позивача у сумі 640 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Органу опіки і піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею, починаючи з 03 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. В. Бондарчук