Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/7888/16 Головуючий у 1 інстанції: Фомін В.А.
Провадження №22-ц/778/2174/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.В.

ОСОБА_2

при секретарі Книш С.В.:

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 неправомірними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 неправомірними, яку згодом уточнив.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27.02.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46655138 з виконання виконавчого листа, виданого 22.05.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії від 14.08.2007 року в розмірі 3261520,72 грн. Йому був наданий строк для добровільного виконання рішення: в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 07.03.2015 року.

Крім того, 27.02.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначає, що в той же день, 27.02.2015 року між Банком ним та ОСОБА_5 була укладена мирова угода та прийняте рішення про зупинення виконавчого провадження.

03 березня 2015 року Банком була надана зазначена мирова угода старшому державному виконавцю Косинову І.В.

17 квітня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була затверджена вказана мирова угода.

19 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І. В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Він вважав, що з моменту укладення мирової угоди між ним та банком всі виконавчі дії зупинені та у ньоговідсутні будь-які зобовязання перед виконавчим органом.

Проте, 31.10.2016 року він отримав поштою постанову від 17.10.2016 року про поновлення вчинення виконавчих дій. З даної постанови йом утсало відомо про існування виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 326434,31 грн. і що затриманий його транспортний засіб ГАЗ 2705-415, державний номер АР 2050АЕ.

Ззаначав, що він був позбавлений права на свій захист та не міг своєчасно оскаржити вказані незаконні дії старшого державного виконавця Косінова І.В., оскільки останній не направляв в його адресу постанову від 10.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 326434,31 грн.; постанову від 19.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 22.05.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з нього на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії від 14.08.2007 року в розмірі 3264343,15 грн. та виведення в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.03.2015 року та постанову від 12.11.2015 року про зупинення виконавчого провадження, у звязку з розшуком майна боржника.

Враховуючи вищенаведене просив суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити строк для оскарження постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору; від 19.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження та від 17.10.2016 року про поновлення вчинення виконавчих дій; визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.03.2015 року ; про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2015 року в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року скарга задоволена.

Визнано поважними причини пропуску строку на оскарження та поновлено ОСОБА_3 строк для оскарження постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 10.03.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору; від 19.08.2015 року про закінчення виконавчого провадження та від 17.10.2016 року про поновлення вчинення виконавчих дій.

Визнано незаконними та скасовано постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.03.2015 року ; про закінчення виконавчого провадження від 19.08.2015 року в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, постановити нову про відмову в задоволенні скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що 27 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46655138 з виконання виконавчого листа № 2-493/2012, виданого 22 травня 2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за договором по відкриття кредитної лінії № 10-4027-087К від 14.08.2007 року в розмірі 3261520 грн. 72 коп., яка складається з суми непогашених відсотків, в розмірі 251243 грн. 72 коп., суми позикової заборгованості в розмірі 569992 грн. 92 коп., суми непогашеної пені по процентам та кредиту в розмірі 2440283 грн. 51 коп., а також судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2823 грн. 00 коп., а всього 3264343 грн. 15 коп. Обовязок стягнення є солідарним з ОСОБА_5 /а.с. 10, 11/

Боржнику надано строк для добровільного виконання рішення: в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 07 березня 2015 року.

27 лютого 2015 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 була укладена мирова угода в процесі виконання виконавчого документа. /а.с. 13-16/

10 березня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена постанова ВП № 46655138 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 326 434 грн. 31 коп. /а.с. 27-28/

17 квітня 2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя була затверджена вказана мирова угода. 3 моменту визнання судом мирової угоди виконавче провадження підлягає закриттю. /19-24/

19 серпня 2015 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження. Виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 46655138 від 10.03.2015 року /а.с. 25-26/

17 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Косіновим І.В. була винесена Постанова про поновлення вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору № 46655138 від 10.03.2015 року /а.с. 29/

Згідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. В частині 4 цієї статті вказано, що державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 27, ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» тільки у разі ненадання боржником у строк, встановлений ч.2 ст.25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків має право розпочати примусове виконання рішення і стягнути з боржника виконавчий збір. Виконавчий збір стягується з боржника також у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що: «При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № К7-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження" іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України від 21.04.1999 р., № 606-ХІУ "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувана та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувана. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строку порядку, встановленому цим Законом».

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Вказаний висновок викладений у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України по справі № 3-217гс14 від 28 січня 2015 року. Крім того, до вказаного висновку прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 березня 2012 року при розгляді справи № 6-47892ск11.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення про звернення стягнення на майно, грошові рахунки боржника, зокрема складання акту опису й арешту майна боржника, оцінки майна боржника, реалізації майна на прилюдних торгах.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 378 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Заявник вказує, що оскаржувані постанови він отримав лише поштою 31 жовтня 2016 року. В підтвердження цього надав поштовий конверт. /а.с. 30/

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже суд обґрунтовано вважав, що заявник з поважних причини пропустив строк для подання скарги.

З огляду наведеного та у зв'язку з тим, що боржником в добровільному порядку виконано рішення суду , при цьому державним виконавцем не вчинялися передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 березня 2015 року № 46655138; та наступні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 серпня 2015 року ВП № 46655138 в частині винесення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору; постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 17.10.2016 року ВП № 48498992 обґрунтовано визнав незаконними та скасував.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2017 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: