АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3550/17 Головуючий 1 інст. Зуб Г.А.
Категорія: визнання права власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Кіся П.В.,

ОСОБА_1,

секретарів Прологаєвої А.Д., Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 4 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Восьма державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом з урахуванням уточнення позовних вимог просила встановити факт сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу її з ОСОБА_4 з січня 2004 року по квітень 2016 року, та визнати право на спадкування за нею разом із спадкоємцями першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після померлого ОСОБА_4, та визнати право власності за нею та відповідачами по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, по 1/3 частині квартири, розташованої за адресою: Харківська область, Харківський р-н, сщ Ударне, АДРЕСА_2, та по 1/3 частині автомобіля НОМЕР_1, 2006 року на праві спадкування за законом після померлого ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 4 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято без дотримання положень про повне і всебічне зясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам, щодо яких сторона відповідача не заперечувала.

Вказує, що ухвалюючи рішення суд не взяв до уваги лист звернення мешканців двох сусідніх будинків, проігноровано той факт, що стан здоровя ОСОБА_4 погіршився після ДТП, яке сталося у м. Москва.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення, безпідставно та невмотивовано, належним чином не оцінивши належні докази, врахував тільки заперечення представника відповідачів і проігнорував докази позивача і відмовив у задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту сумісного проживання з ОСОБА_4, ведення спільного господарства, підтримання подружніх стосунків, та те, що майно було придбано за спільні кошти.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що метою звернення з позовними вимогами про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу було встановлення даного факту для визнання права власності на майно та оформлення спадщини в установленому законом порядку, що належними доказами не підтверджено та не доведено .

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 посилається на те, що з 1 січня 2004 року по квітень 2016 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 і за цей час за спільні кошти було придбано майно, а саме автомобіль НОМЕР_1, квартиру розташовану за адресою: Харківська область, Харківський р-н, сщ Ударне, АДРЕСА_2.

Разом з ОСОБА_4 28 квітня 2004 року вони придбали квартиру № 33, що знаходиться у м. Харкові по вул. Олімпійська, 9, яку 07.06.2005 року вони відчужили на підставі договору купівлі-продажу і купили квартиру АДРЕСА_3 відповідно даних відомостей з єдиного реєстру про обєкт нерухомого майна власником якої був ОСОБА_4 (а.с. 18).

З 2011 року після ДТП ОСОБА_4 хворів, а позивач здійснювала за ним догляд.

Згідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

(Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року № 6-2253цс15).

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини.

Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, згідно якого судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Матеріали справи не містять доказів наявності обставин для зміни черговості спадкування. В суді апеляційної інстанції позивач пояснила, що після ДТП ОСОБА_4 працював і мав лише захворювання шкіри, але він не знаходився у безпорадному стані і міг самостійно себе обслуговувати. Його лікування полягало у підвищенні імунітету.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Показання свідків зі сторони позивача суд правильно не прийняв до уваги, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи. Крім показань свідків інших доказів суду не надано. Фотографії не свідчать про спільне проживання зображених на них осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції відмовляючи у позові ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 4 квітня 2017 року-залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_1