Справа № 626/430/17
Провадження № 2/626/307/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2017 року Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Гусар П.І.,

за участю:

секретаря Івашкіної Т.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів, адвоката Кадуна П.В.

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме у відповідача ОСОБА_4 належний ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1997 року кіоск торговий, що знаходиться в м. Красноград Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Краснограда Харківської області поруч з кіоском підприємства "ІНФОРМАЦІЯ_3" та передати його ОСОБА_1, ОСОБА_2

На обґрунтування позову, позивачі вказали, що 14.03.1997 року вона ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбали кіоск торговий, що знаходиться в м. Краснограді Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Краснограда Харківської області поруч з кіоском підприємства "ІНФОРМАЦІЯ_3", а в цілому складається з кіоску торгового залізного, стіни і підлога утеплені плитами ДСП, розміром 2х3 м. У 2013-2014 році її брат ОСОБА_5, у зв'язку з хворобою надав у користування даний кіоск відповідачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її брат ОСОБА_5 помер і після його смерті відкрилась спадщина. Згідно заповіту від 31.07.2012 року ОСОБА_5 все своє майно заповідав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в результаті чого 20.01.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У 2017 році ОСОБА_1 звернулася до відповідача про те, що вона має намір разом з дочкою користуватися належним їм торговим кіоском, але до теперішнього часу відповідач їм кіоск не повернув та продовжує вільно ним користуватися.

Позивачі та їх представник адвокат Кадун П.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити.

Так, позивач ОСОБА_1 під час судового засідання пояснила, що вона зі своїм покійним братом ОСОБА_5 була в хороших відносинах, а тому за продаж даного кіоску він би їй повідомив, ніяких коштів за наче б то проданий кіоск вона від брата не отримувала, сама вона не продавала його ОСОБА_4 Всі документи на право власності оформленні на неї, а отже вона є власницею даного спірного об'єкта.

Позивач ОСОБА_2 підтвердила пояснення своєї матері ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та вказав, що він в 2012 році придбав у ОСОБА_5 торгівельний кіоск на базарній площі м. Красноград Харківської області за 6200 дол. США, однак в нотаріальному порядку він не оформив свої права, так як в нього були відсутні кошти. Під час передавання коштів була присутня ОСОБА_1, яка їх перерахувала і була згодна продати йому кіоск. Розписку про отримання коштів написав тільки ОСОБА_5, він не може пояснити, чому розписка не була підписана ОСОБА_1, він їй довіряв і не міг навіть подумати, що вона подасть такий позов. Крім того, просив допитати в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

ОСОБА_6, вказав, що на базарній площі м. Красноград біля магазину «Ритуальні послуги», де працює ОСОБА_1 він передавав (дав в борг) ОСОБА_4 для купівлі кіоска грошові кошти в розмірі 500 доларів США, після чого останній зайшов до вище вказаного магазину, де вхідні двері повністю не зачинив, в результаті чого він побачив, що ОСОБА_4 передав покійному ОСОБА_5 грошові кошти, які той почав рахувати. При передачі коштів ОСОБА_1 він не бачив.

ОСОБА_7, пояснила що вона раніше працювала в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». ОСОБА_4 був постійним клієнтом банку, приблизно в 2012 році він робив замовлення на купівлю 6200 доларів США. Під час розмови з ним, він говорив, що дані кошти йому потрібні для придбання торгової точки (кіоску) на базарній площі в м. Красноград Харківська області.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 14.03.1997 року серія НОМЕР_2 товариство з обмеженою відповідальністю «Норіто» продало, а ОСОБА_1 та ОСОБА_8 купили кіоск торговий, що знаходиться в м. Красноград Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Красноград поруч з кіоском підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_3», а в цілому складається з кіоска торгового залізного, стіни і підлога утеплені плитами ДСП, розміром 2х3 (а.с.9).

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

З копії заповіту витікає, що ОСОБА_5 на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожній (а.с 11).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2017 року за заповітом витікає, що ОСОБА_2 видано свідоцтво на спадщину, яка складається з квартири, розташованій в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

З договорів № 10/12 від 01.02.2012 року № 20/13 від 03.04.2013 року, № 19/14 від 10.04.2014 року, № 20/16 від 31.03.2016 року, № 08/17 від 03.03.2017 року витікає, що власник землі - Красноградська міська рада та землекористувач ФОП ОСОБА_1 укладали договори про упорядкування плати за користування земельною ділянкою до укладення договору оренди на право користування нею та його державної реєстрації (а.с. 13, 21-24).

Виходячи з викладеного, витікає, що ОСОБА_1 на праві власності належить кіоск торговий, що знаходиться в м. Красноград Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Красноград поруч з кіоском підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_3».

З копії розписки ОСОБА_5 від 29.06.2012 року слідує, що він ОСОБА_5 взяв грошові кошти у ОСОБА_4 за проданий кіоск в сумі 6200 дол. США, претензій до покупця він не має в чому і підписується (а.с. 25).

Однак, з пояснень позивача ОСОБА_1 під час судового засідання вбачається, що вона зі своїм покійним братом ОСОБА_5 була в хороших відносинах, а тому за продаж даного кіоску він би їй повідомив, ніяких коштів за наче б то проданий кіоск вона від брата не отримувала, сама вона не продавала його ОСОБА_4 Всі документи на право власності оформленні на неї, а отже вона є власницею даного спірного об'єкта.

У відповідності з вимогами ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Володіння річчю - це фактичне утримання речі у себе.

Як роз"яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 19 своєї постанови №5 від 07.02.2015 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Таким чином, дослідивши матеріали справи витікає, що ОСОБА_4 без відповідної правової підстави володіє та користується вище вказаним кіоском оскільки ним під час розгляду справи не надано ніяких документів, що підтверджували його право власності та право користування на спірний об'єкт.

Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із поясненень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, які допитані за клопотанням відповідача не вбачається, що грошові кошти за продаж кіоску отримала саме ОСОБА_1 та взагалі, що вона продавала даний кіоск.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 є власником кіоску, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.03.1997 року серія НОМЕР_2, а відповідачем ОСОБА_4 не надано доказів того, що він купив його в ОСОБА_1, суд вважає за необхідне витребувати у відповідача ОСОБА_4 належний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1997 року кіоск торговий, що знаходиться в м. Красноград Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Краснограда Харківської області поруч з кіоском підприємства "ІНФОРМАЦІЯ_3" та передати його ОСОБА_1

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 суд вважає за необхідне відмовити їй в задоволенні її позовних вимог виходячи з такого.

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

З копії заповіту витікає, що ОСОБА_5 на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожній (а.с 11).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2017 року за заповітом витікає, що ОСОБА_2 видано свідоцтво на спадщину, яка складається з квартири, розташованій в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Виходячи з вище викладеного, вбачається, що ОСОБА_2 свої спадкові права на спірний кіоск не оформила та не набула на нього права власності, а отже в задоволенні позову їй слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 16, 182, 203-219, 316-321, 334, 387, 388, 1046, 1047 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року N 9, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-215, 223, 224, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати у відповідача ОСОБА_4 належний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.1997 року кіоск торговий, що знаходиться в м. Красноград Харківської області на майданчику, що прилягає до автостанції м. Краснограда Харківської області поруч з кіоском підприємства "ІНФОРМАЦІЯ_3" та передати його ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: