Справа № 357/1105/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву: 1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 міська державна нотаріальна контора Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом.

Вказували, що 15.09.2014 року ОСОБА_5 залишила заповіт, відповідно до якого заповіла свою квартиру АДРЕСА_1 в наступних частках: ОСОБА_3 - 1/2 частку, ОСОБА_2 - 1/4 частку та ОСОБА_1 - 1/4 частку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, а після неї відкрилась спадщина до складу якої увійшла зазначена в заповіті квартира.

18.01.2017 року вони звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримали відмову в їх задоволенні у зв'язку з пропуском ними шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що, пропуск строку був зумовлений неправильним розумінням законодавства про спадкове право, просили визначити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 додатковий строк - 2 місяці для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати за його відсутності, а також подав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити в позові, посилаючись на те, що зазначена в позові причина пропуску строку прийняття спадщини не може бути визнана поважною.

Заслухавши позивачів в якості свідків та їхнього представника дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15.09.2014 року ОСОБА_5 склала заповіт згідно якого заповіла квартиру АДРЕСА_1, в наступних частках: ОСОБА_3 - 1/2 частка, ОСОБА_2 - 1/4 частка та ОСОБА_1 - 1/4 частка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

Після неї спадщину прийняли: ОСОБА_3 - 21.09.2016 року, ОСОБА_6 - 24.03.2017 року.

18.01.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5.

Цього ж дня нотаріус виніс постанову № 73/02-31, якою відмовив ОСОБА_1 в оформленні спадкових прав за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, 1928 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з пропущенням ним встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Також, 18.01.2017 року нотаріус виніс постанову № 74/02-31, якою відмовив ОСОБА_2 в оформленні спадкових прав за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, 1928 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з пропущенням ним встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що в кінці грудня 2016 року він дізнався про існування заповіту, після чого з'явився до нотаріальної контори.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_2 пояснив, що спілкувався з бабусею, але не знав, що на нього буде складений заповіт, в документах матері, яка померла в серпні 2015 року, він, в січні 2017 року, знайшов оригінал заповіту, після чого з'явився до нотаріальної контори.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Із показів позивачів допитаних в якості свідків судом встановлено, що заповіт вони знайшли в січні 2017 року, а з копії матеріалів спадкової справи не вбачається, що позивачі повідомлялись нотаріусом про відкриття спадщини та про наявність складеного на них заповіту.

Доказів, які спростовують встановлені судом обставини справи відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки позивачі дізнались про наявність заповіту в січні 2017 року, що на думку суду перешкоджало їм звернутися до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку та є поважною причиною його пропуску.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_5, протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_5, протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов