АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1звернулась до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на 23/100 частини квартири АДРЕСА_1.

29 липня 2015 року позивачу відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 23/100 частини кімнати АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 23/100 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Київська міська рада є належним відповідачем у даній справі.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 23/100 частини квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що після смерті її батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вказану квартиру.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Т.В. за реєстровим № 429.

За договором ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 23/100 частини квартири АДРЕСА_1.

17 червня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 23/100 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ТопчійЄ.А.за реєстровим № 317.

Таким чином, на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), власником спірної частини квартири за договором довічного утримання від 17 травня був ОСОБА_5, а на час ухвалення оскаржуваного рішення ( 01 березня 2016 року ), її власником на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2013 року стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Утім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не залучені до участі в справі як відповідачі. Позовні вимоги до них не пред'явлені.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також встановити суб'єктний склад учасників спору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону і фактичні обставини, та в порушення ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме залученню, в порядку ст. 33 ЦПК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі в справі як відповідачів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 березня 2016 року постановлено з неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв'язку із незалученням до участі в справі належних відповідачів, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук