АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/34/17 Номер провадження 22-ц/786/1645/17Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі: Радько О.М.

за участю адвоката ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

відовідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А : У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 29 серпня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, проте їх подружнє життя не склалося, оскільки вони перестали розуміти один одного, між ними виникла недовіра, що призвело до припинення з 21 серпня 2016 року сімейних відносин. Спільних дітей вони не мають. Вважає, що збереження шлюбу немає сенсу, так як вони сумісно не проживають і це суперечить їхнім інтересам, з цих підстав просила шлюб розірвати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Лінська), зареєстрований 29 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1299.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище Лінська.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вказував, що шлюб між ним та ОСОБА_3 був зареєстрований, але він вважає, що сімейних стосунків не було. Не було спільних обовязків, прав, спільного ведення господарства та інших сторін сімї.

В звязку з цим відповідач просив рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року змінити в мотивувальній частині, зазначивши замість «Сторони припинили шлюбні відносини через те, що вони перестали розуміти один одного , між ними виникла недовіра, а з серпня 2016 року припинили шлюбні відносини. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені» на «Беручи до уваги, що шлюб сторін розпався у звязку з тим, що сімейно-шлюбних відносин не було».

На апеляційну скаргу своє заперечення надала позивач ОСОБА_3, в якому, спростовуючи доводи апелянта просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 29 серпня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 122409 від 29 серпня 2014 року. В даному шлюбі дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини через те, що вони перестали розуміти один одного, між ними виникла недовіра та з серпня 2016 року припинили шлюбні відносини, наміру на збереження шлюбних стосунків не мають, шлюбні стосунки не підтримують.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою з огляду на наступне.

У відповідності з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_3 про розірвання шлюбу надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави 03 січня 2017 року /а. с. 2-3/.

Ухвалою цього ж суду від 04 січня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 /а. с. 11/.

Згідно наявної в матеріалах справи заяви, відповідач ОСОБА_4 13 січня 2017 року в повному обсязі був ознайомлений з матеріалами справи та 10 травня 2017 року надав до суду письмову заяву, в якій просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3, розглянувши справу без його участі /а. с. 12, 34/.

При цьому за вказаний період часу відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, не надав до суду першої інстанції жодних заперечень проти позовних вимог ОСОБА_3 та належних доказів на спростування наведених нею у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги.

Не надано відповідачем таких доказів і до апеляційної скарги, а також під час її розгляду в суді апеляційної інстанції.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.