У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ майна,за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_9, правонаступником якої є ОСОБА_8, третя особа - Зимноводська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.З урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просили визнати право власності на самочинно зведені прибудови до житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; виділити кожному з них в натурі приміщення та визнати на них право власності, а також встановити порядок користування земельною ділянкою, що відведена для обслуговування зазначеного житлового будинку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на самочинно зведені прибудови до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житлову кімнату площею 11,3 кв. м, позначену в технічному паспорті літ. «2-3», та ванну площею 3,0 кв. м, позначену в технічному паспорті літ. «2-5». Визнано за ОСОБА_7 право власності на самочинно зведені прибудови до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор, площею 3,1 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-1»; кімнату, площею 18,4 кв.м, позначену в технічному паспорті літ. «3-5»; кухню, площею 11,9 кв.м, позначену в технічному паспорті літ. «3-6»; кладову, площею 3,2 кв. м, позначену в технічному паспорті літ. «3-7»; ванну, площею 4,0 кв. м, позначену в технічному паспорті літ. «3-8». Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на самочинну прибудову до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор, площею 6,1 кв.м, позначений у технічному паспорті літ. «III». Проведено реальний розподіл 1/2 частини житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наступним чином: виділено в натурі ОСОБА_6 наступні приміщення, загальною площею 46,4 кв.м, у тому числі житловою - 28,9 кв.м, яке складається з наступних приміщень: коридору, площею 9,2 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «2-1»; житлової кімнати, площею 17,6 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-2»; житлової кімнати площею 11,3 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-3»; кухні, площею 5,3 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-4» та ванни, площею 3,0 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-5». Визнано за ОСОБА_6 право власності на наступні приміщення, загальною площею 46,4 кв.м, у тому числі житловою - 28,9 кв.м, яке складається з наступних приміщень: коридору, площею 9,2 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «2-1»; житлової кімнати площею 17,6 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-2»; житлової кімнати площею 11,3 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-3»; кухні площею 5,3 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-4» та ванни, площею 3,0 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «2-5». Виділено в натурі ОСОБА_7 наступні приміщення, загальною площею 82,7 кв.м, у тому числі житловою - 34,8 кв.м, які складаються з наступних приміщень: коридору, площею 3,1 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-1», коридору, площею 7,3 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-2», житлової кімнати, площею 12,7 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-3»; житлової кімнати, площею 22,1 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-4»; кімнати, площею 18,4 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-5»; кухні площею 11,9 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-6»; кладової, площею 3,2 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-7»; ванної, площею 4,0 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-8». Визнано за ОСОБА_7 право власності на наступні приміщення, загальною площею 82,7 кв.м, у тому числі житловою - 34,8 кв.м, які складаються з наступних приміщень: коридору, площею 3,1 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-1», коридору, площею 7,3 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-2», житлової кімнати площею 12,7 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-3»; житлової кімнати, площею 22,1 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-4»; кімнати, площею 18,4 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-5»; кухні, площею 11,9 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-6»; кладової, площею 3,2 кв.м, позначеної на технічному паспорті літ. «3-7»; ванної, площею 4,0 кв.м, позначеної на технічному паспорті літ. «3-8». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року, рішення суду першої інстанції в частині скасовано та ухвалено нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 серпня 1982 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2036 та реєстраційними посвідченнями від 08 серпня 1991 року, виданими Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачам на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у рівних частках, а саме по 1/4 за кожним.

Власником іншої 1/2 частини житлового будинку є відповідач ОСОБА_8, що стверджується реєстраційним посвідченням від 03 вересня 2002 року, виданим Львівським обласним державним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за реєстровим № 184.

Після проведеної реконструкції між співвласниками склався наступний порядок користування приміщення будинку та господарськими спорудами: у фактичному користуванні ОСОБА_8 перебуває домоволодіння загальною площею 66,9 кв.м, у тому числі житловою - 49, 9 кв.м, яке складається з наступних приміщень: коридору, площею 6,0 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «1-1»; кухні, площею 11,0 кв.м., позначеної в технічному паспорті літ. «1-2»; житлової кімнати, площею 27,4 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «1-3»; житлової кімнати, площею 22,5 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «1-4».

У фактичному користуванні ОСОБА_6 знаходиться домоволодіння загальною площею 46,4 кв.м, у тому числі житловою - 28,9 кв.м, яке складається з наступних приміщень: коридору, площею 9,2 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «2-1»; житлової кімнати, площею 17,6 кв.м, позначеної у технічному паспорті літ. «2-2»; житлової кімнати, площею 11,3 кв.м, позначеної у технічному паспорті літ. «2-3»; кухні, площею 5,3 кв.м, позначеної у технічному паспорті літ. «2-4» та ванни, площею 3,0 кв.м, позначеної у технічному паспорті літ. «2-5».

У фактичному користуванні ОСОБА_7 перебуває домоволодіння загальною площею 82,7 кв. м., у тому числі житловою - 34,8 кв.м, яке складається з наступних приміщень: коридору, площею 3,1 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-1», коридору, площею 7,3 кв.м, позначеного в технічному паспорті літ. «3-2», житлової кімнати, площею 12,7 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-3»; житлової кімнати, площею 22,1 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-4»; кімнати, площею 18,4 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3- 5»; кухні, площею 11,9 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-6»; кладової, площею 3,2 кв.м, позначеної в технічному паспорті літ. «3-7»; ванної, площею 4,0 кв.м, позначеної на технічному паспорті літ. «3-8».

У спільному володінні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, знаходяться наступні приміщення: коридор, площею 3,9 кв.м, позначений в технічному паспорті літ. «І»; коридор, площею 3,6 кв.м, позначений у технічному паспорті літ. «II»; коридор площею 6,1 кв.м, позначений на технічному паспорті літ. «III».

Згідно довідки Зимноволівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за житловим будинком АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка: за ОСОБА_8 - 0,16 га. яка належить їй на праві приватної власності на підставі рішення 14-ої сесії 4-го скликання № 433 Зимноводівської сільської ради від 30 грудня 2004 року; за ОСОБА_6 - 0,04 га. та за ОСОБА_7 - 0,02 га.

Судами встановлено, що між сторонами існує спір щодо користування земельною ділянкою, що обслуговує житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачами права власності на самочинно побудовані прибудови та реальний їх поділ в натурі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині визнання за позивачами права власності на самочинно побудовані прибудови та реальний їх поділ в натурі, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, що вимагає такого визнання, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що визначають цільове призначення такої земельної ділянки.

Рішення суду першої інстанції щодо встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою в апеляційному порядку не оскаржувалось, а отже не є предметом перегляду у цій частині в суді касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, і не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова