ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3022/17
провадження № 2/753/3432/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. суддя Дарницького районного суд м. Києва Трусова Т.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Д.М. від 03.08.2016 таким, що не підлягає виконанню, визнання неправомірними дій товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») щодо подання документів на вчинення виконавчого напису, зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Д.М. внести записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на нерухоме майно.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи суддя дійшов висновку, що вимоги про зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Д.М. вчинити реєстраційні дії не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У ч. 1 ст. 3 цього Кодексу визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абзацу 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

П. 1, 2 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правова позиція з даного питання викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20.05.2013, відповідно до п. 3 якої вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-VI) у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус.

У п. 8 вказаної Постанови Пленуму зазначено, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус. Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси. Відповідно до ч. 2 ст. 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання неправомірними дій ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, проте позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» позов фізичної особи немайнового характеру оплачується судовим збором за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.).

Ураховуючи, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про визнання неправомірними дій щодо подання документів на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на житловий будинок, про визнання неправомірними дій щодо подання документів на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на земельну ділянку), необхідно сплатити судовий збір в загальному розмірі 1920 грн.

Окрім того позивачу слід звернути увагу на те, що визнання неправомірними дій не передбачені цивільним законом як можливий спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Такий спосіб захисту передбачений, зокрема, Кодексом адміністративного судочинства України.

Керуючись частиною 1 статті 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Дениса Михайловича в частині вимог про зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Д.М. вчинити реєстраційні дії відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелчкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання неправомірними дій щодо подання документів на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на житловий будинок, визнання неправомірними дій щодо подання документів на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на земельну ділянку залишити без руху.

Надати ОСОБА_3 строк для усунення недоліків - п'ять днів з дня отримання копії даної ухвали, роз'яснивши, що в разі їх неусунення у встановлений строк позовна заява буде вважатися не поданою і повернута.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: