Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/490/17
Провадження № 2/494/322/17
УХВАЛА

14 червня 2017 року Суддя Березівського районного суду Одеської області Дєтков О.Я.. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку, автомобілів, причіпу автомобільного спільною сумісною власністю, розподіл майна подружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку та стягнення грошової компенсації в розмірі ? частини вартості автомобілів та причіпу,

ВСТАНОВИВ:

6 червня 2017 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку, автомобілів, причіпу автомобільного спільною сумісною власністю, розподіл майнаподружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку та стягнення грошової компенсації в розмірі ? частини вартості автомобілів та причіпу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом».

Порядок подання та оформлення позовних заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК України, якими визначенні вимоги до форми, змісту позовної заяви та порядку подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та додатками до неї вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

З наданих квитанцій №51,52 убачається, що позивачка сплатила фактично судовий збір за вимогою майнового характеру у розмірі 640 грн.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору для фізичних осіб на день предявлення позову майнового характеру встановлюється у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ціна позову, згідно положень ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про право власності на майно визначається дійсною вартістю нерухомого майна та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка в своїй позовній заяві зазначила ціну позову в розмірі 67 498 грн., але не надала жодного належного підтвердження з чого вона складається та якадійсна ринкова вартість спірного нерухомого майна на теперішній час, що свідчить про невиконання вимог Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Положенням п.3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року, вказується, що ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Слід звернути увагу, що процедура оцінки майна встановлюється нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Враховуючи наведене, при застосуванні у судовій практиці норм ЦПК, що стосуються сплати судового збору, суди повинні дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини та враховувати та враховувати таке.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119-120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку, автомобілів, причіпу автомобільного спільною сумісною власністю, розподіл майнаподружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку та стягнення грошової компенсації в розмірі ? частини вартості автомобілів та причіпузалишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків позову та розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: