Справа № 380/1537/16-ц Головуючий у І інстанції Косович Т.П.
Провадження № 22-ц/780/3100/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 7 14.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна,-

встановила:

у листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача помилково перераховані кошти в сумі 219 765 гривень.

В доводах позову посилається на те, що 24 та 25 лютого 2016 року позивач помилково перерахував кошти у вищевказаному розмірі на рахунок ОСОБА_3 шляхом поповнення картки, яка відкрита у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

29 лютого 2016 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів, проте вказану вимогу відповідач залишила без задоволення.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інтонації, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не відповідає висновкам суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що отримання коштів відповідачем у сумі 219 765 грн. є безпідставним в силу того, що між сторонами відсутні договірні зобовязання, а також відсутній договір позики на підставі якого дані кошти видавалися та що позивач не може захистити свої права іншим шляхом.

Апелянт, зазначає, що факт отримання грошових коштів, підтверджується квитанціями. Вищезазначені кошти на момент подання апеляційної скарги залишаються не повернутими.

Просив скасувати рішення Тетіївського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а також судові витрати стягнути з відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Мамутов Алі Аметович перерахував кошти в сумі 34 234 грн. на рахунок Вишнівської Я.Г. шляхом поповнення картки, яка відкрита у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією дубліката квитанції Р24А42836064А382504 від 25.02.2016 року (а.с.4).

Із копії дубліката квитанції Р24А43263457А974925 від 26.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 перерахував кошти в сумі 185 531 грн. на рахунок ОСОБА_5 шляхом поповнення картки, яка відкрита у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.3).

Впродовж двох днів ОСОБА_2 перерахував відповідачу, шляхом поповнення її картки у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти в розмірі 219 765 грн.

Із рішення Тетіївського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 219 765 грн. встановлено, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. (а.с.44).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано було належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти, перераховані впродовж двох днів в загальній сумі 219 765 грн. ОСОБА_3, набуті нею безпідставно.

Крім того, посилання позивача, на підстави які вказані в позовних вимогах є не доведеними та необґрунтованими.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Обовязковими умовами для виникнення зобовязання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обовязків.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Тетіївського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді