Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4035/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

12 червня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондрі Ю.Ю.,

за участю

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

державного виконавця Пилипенко А.В.,

представника стягувача ОСОБА_3,

особи, що приймає участь в розгляді справи, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зобовязання закінчити виконавчі провадження, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 15 травня 2017 року звернулися Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на дії державного виконавця.

В скарзі посилалися на те, що 10 травня 2017 року ОСОБА_1 був запрошений до державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави та дізнався про наявність відкритих виконавчих проваджень з виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судових витрат у розмірі по 1371 грн. 80 коп. з кожного, а також про зобовязання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні власністю шляхом надання ОСОБА_6 ключів від будинку № 11 по вул. Редутній в м. Полтава, а саме від замка на дверях, що влаштовані у тамбурі до житлових приміщень будинку.

Посилалися на те, що ніяких постанов від державного виконавця до 10 травня 2017 року не отримували, державний виконавцем в шестимісячний строк з дня винесення постанов про відкриття виконавчого впровадження виконавчих дій не провів, тому вважають, що виконавчі провадження підлягають закриттю.

Просили суд визнати діяльність Київського ВДВС м. Полтава по виконанню виконавчих проваджень № 50227455 та № 50227586 неправомірною та зобовязати закінчити зазначені виконавчі провадження у звязку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник повністю підтримали вимоги скарги. Вважають, що невиконання судового рішення в шестимісячний строк з дня відкриття виконавчого провадження є правовою підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вимоги скарги.

Державний виконавець щодо задоволення скарги в судовому засіданні заперечувала, посилалася на відсутність підстав, передбачених нормами Закону України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчих проваджень № 50227455 та № 50227586.

Представник стягувача в судовому засіданні в задоволенні скарги просив суд відмовити, посилаючись на безпідставність вимог.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді скарги, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року, яке вступило в законну силу, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_1, ОСОБА_5 усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні власністю шляхом надання ОСОБА_6 ключів від будинку № 11 по вул. Редутній в м. Полтава, а саме від замка на дверях, що влаштовані у тамбурі до житлових приміщень будинку. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі по 1371 грн. 80 коп. з кожного. У задоволенні інших позовних вимог по зустрічній позовній заяві відмовлено.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено та не оспорювалося в судовому засіданні ОСОБА_1, що зазначене судове рішення як ОСОБА_7 так і ОСОБА_5 виконано не було.

По справі судом видано виконавчі листи, які в лютому 2016 року ОСОБА_6 предявлені на примусове виконання до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Також встановлено, що постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ОСОБА_8 від 18 лютого 2016 року відкрите виконавче провадження № 50227455 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в даній справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судових витрат в розмірі 1371,80 грн.

Також постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ОСОБА_8 від 18 лютого 2016 року відкрите виконавче провадження № 50227586 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в даній справі в частині вимог про стягнення з зобовязання ОСОБА_5 усунути ОСОБА_6 перешкоди в користуванні власністю.

Звертаючись до суду з відповідною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги в судовому засіданні, скаржник та його представник посилаються на неправомірність дій державних виконавців, яка полягає на думку заявників та їх представника у вчиненні виконавчих дій поза межами строків здійснення виконавчого провадження. Вважають, що не проведення державним виконавцем виконавчих дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження передбачений статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вирішення справи судом, яка підлягає застосуванню).

При цьому в силу норм ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснення державним виконавцем виконавчих дій (як з обєктивних, так і з субєктивних причин) протягом шестимісячного строку, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк, не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Аналогічна норма була передбачена і п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилаються скаржники в поданій до суду скарзі, але яка втратила чинність 05 січня 2017 року та не підлягає застосуванню на час вирішення скарги судом.

Разом з тим, дана норма законодавства стосується виключно відповідних видів стягнення, за якими встановлено строк такого стягнення, як-то стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, втрати годувальника тощо. Тобто, стосуються виключно тих видів стягнення, які обмежені певними строками.

Стягнення з особи за судовим рішенням (в даному випадку за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 березня 2015 року в справі № 552/4035/14-ц) понесених судових витрат, а також зобовязання усунути перешкоди в користуванні власністю не є видами стягнення із встановленням їх строку.

Вимоги скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ґрунтуються на помилковому тлумаченню заявниками норм Закону України «Про виконавче провадження».

В силу норм законодавства порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (частина 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження).

На підставі викладеного, враховуючи відсутність підстав, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчих проваджень № 50227455 та № 50227586, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зобовязання закінчити виконавчі провадження є повністю безпідставною та не піддягаю задоволенню.

При вирішенні скарги суд також виходить з того, що в силу норм ст. 383 ЦПК України саме сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаржник ОСОБА_1 не є стороною як виконавчого провадження № 50227455, так і виконавчого провадження № 50227586, а відтак, дії, рішення та/чи бездіяльність державного виконавця в межах зазначених виконавчих провадження жодним чином не можуть порушити його права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання неправомірними дії Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зобовязання закінчити виконавчі провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний термін з дня проголошення ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Суддя Н.Л.Яковенко

12.06.2017