Справа №173/201/16-ц
Провадження №2/173/15/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення комунальних платежів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 листопада 2003 року було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3 1 квітня 2014 року на підставі рішення суду шлюб було розірвано. Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу ними було придбано житловий будинок в м.Верхівцеве по вул..Ленінградській, 16. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року в порядку поділу майна за позивачем було визнано право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку. Позивач не дійшла згоди з відповідачем щодо порядку користування спільним майном та присадибною земельною ділянкою. Відповідач чинить перешкоди у користуванні цим майном. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд поділити житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами за адресою м.Верхівцеве по вул..Кузьми Скрябіна (колишня вул..Ленінградська), 16 в натурі по ? частині кожному.

До початку розгляду справи по суті відповідачем заявлено зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення комунальних платежів. В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Під час шлюбу вони придбали житловий будинок з господарчими спорудами у м.Верхівцеве по вул..Ленінградській, 16. Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 17 лютого 2014 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину вказаного житлового будинку, тобто вони мають рівні права на це майно. Проте протягом двох років відповідач сплачує комунальні послуги самостійно, хоча позивач продовжує користуватися цим будинком. Відповідач посилається на те, що в період з 17 лютого 2014 року до квітня 2016 року ОСОБА_3 було понесено витрати на суму 9212 грн. 66 коп. На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 4198 грн. 33 коп. як половину витрат на сплату комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та просили суд виділити в натурі позивачу ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами у відповідності до варіанту № 1, запропонованому експертом, де позивач є першим співвласником. Зустрічний позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість.

Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов визнали, проти поділу майна в натурі у відповідності до варіанту № 1 не заперечували. Також просили суд задовольнити зустрічний позов з підстав, зазначених у ньому.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул..Ленінградська, 16 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.37-38).

Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Враховуючи те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо здійснення права спільної часткової власності, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про поділ домоволодіння по вул.Ленінградська, 16 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району в натурі. Згідно з розпорядженням міського голови м.Верхівцеве від 2 лютого 2016 року вул.. Ленінградську було перейменовано на вул.. ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради № 452 від 24 квітня 2017 року (а.с.118).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 2417/2418/2419/2420-16 від 3 березня 2017 року експертом запропоновано два варіанти поділу домоволодіння в натурі (а.с.81-105). Суд приходить до висновку про можливість поділу цього майна в натурі згідно з варіантом І (співвласник ОСОБА_6, співвласник ІІ ОСОБА_3В.) з огляду на те, що такий варіант розподілу будинку було запропоновано сторонами в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що запропонований експертом варіант І поділу домоволодіння в натурі відповідає інтересам сторін.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі суд вважає законним та обґрунтованими, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення комунальних платежів, суд приходить до таких висновків.

Як зазначалося вище домоволодіння по вул..Ленінградській, 16 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є спільною частковою власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів).

Матеріалами справи підтверджується, що в період з лютого 2014 року до квітня 2016 року відповідачем було понесено витрати на утримання будинку 9212 грн. 66 коп.: 7405 грн. 46 коп. (витрати на газопостачання) та 1807 грн. 20 коп. витрати на електропостачання (а.с.39-51).

Враховуючи те, що вказані витати сторони як співвласники майна мають нести в рівних частках, проте понесені вони були лише ОСОБА_3, половина вартості цих витрат підлягають відшкодуванню позивачем на користь відповідача, що становить 4606 грн. 33 коп. Обраний відповідачем спосіб захисту порушених прав відповідає способам захисту, передбаченим ч. 2 ст. 16 ЦК України.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що вона не проживає в цьому будинку з квітня 2014 року, що також встановлено у рішенні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 1 квітня 2014 року (а.с.58), оскільки вона не заперечувала в судовому засіданні, що вона продовжує користуватися цим будинком і саме з цих підстав між нею та відповідачем виник спір щодо порядку користування цим майном. Також позивач не заперечувала того, що вона не сплачувала комунальні послуги за цей час. Також суд звертає увагу на те, що акт, складений депутатом Верхівцевської міської ради про те, що ОСОБА_1 разом з дитиною фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.57) не спростовує висновків суду, оскільки складений лише 13 квітня 2016 року, а відповідач просить суд стягнути половину комунальних витрат до квітня 2016 року. Інші докази, надані позивачем, а саме лікарняні листи та свідоцтво про право на спадщину (а.с.59-62) також не спростовують висновків суду про те, що до квітня 2016 року позивач продовжувала користуватися спірним будинком, навіть, якщо і не проживала в ньому постійно, що є підставою для стягнення з неї на користь відповідача половини витрат, понесених ним на сплату комунальних послуг.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню у межах заявлених позовних вимог, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений ст. 11 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 7326 грн. 85 коп.: 1161 грн.25 коп. понесені судові витрат на сплату судового збору (а.с.1); 6165 грн. 60 коп. витрати на проведення судової експертизи (а.с.75), які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Відповідачем, в свою чергу, також понесено судові витрати, а саме сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., які підлягають відшкодуванню позивачем. Правових підстав для звільнення відповідача від відшкодування позивачу понесених нею витрат на проведення експертизи не має.

Витрати на правову допомогу понесені відповідачем в сумі 300 грн., на думку суду, відшкодуванню не підлягають з огляду на те, що із наданою відповідачем квитанції (а.с.30), не можливо визначити розрахунку витрат часу на надання правової допомоги з урахуванням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки згідно зі ст. 1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. А тому ці витрати слід віднести за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 355, 356, 358, 360 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10,11,60,88,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі задовольнити.

В порядку поділу спільної часткової власності розділити в натурі житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул..Кузьми Скрябіна, 16 м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області у відповідності до Варіанту № 1, запропонованому згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2417/2418/2419/2420-16 від 3 березня 2017 року, а саме ОСОБА_1 (І співвласнику) виділити квартиру № 1 з такими приміщення в житловому будинку літ. А-1: прим. 1-2 (5,9 кв.м.); прим. 1-3 (20,4 кв.м), прим. 1-4 (19,7 кв.м.) разом 29, 40 кв.м.; в тамбурі літ. а-1 прим. 1-1 (3,7 кв.м.); в тамбурі а-1 прим. І (3,4 кв.м.), літ. а-1 ґанок; літ.аІV-1 козирок, ? будівель і споруд: вхід в погріб літ.В-1, погріб літ. п/д; сарай літ. Л-1; ? навіс літ. И-1; ? колодязь літ. К; ? паркан № 3; ? ворота з хвірткою № 4; ? паркан №5; ? мощення І загальною вартістю 118 222 грн. 50 коп.; ОСОБА_3 (ІІ співвласнику) виділити квартиру №2 з такими приміщення в житловому будинку літ. А-1: прим. 1-5 (8,0 кв.м.), прим. 1-6 (15,9 кв.м.), прим. 1-7 (2,7 кв.м.) разом 26,60 кв.м.; літня кухня літ. Б-1, гараж лі. Г-1, гараж літ. Е-1, оглядова яма літ.о/д; навіс літ. М-1; убиральня літ. Н-1; ? навіс літ. И-1; ? колодязь діт. К; ? паркан № 3; ? ворота з хвірткою ; 4; ? паркан № 5; ? мощення І загальною вартістю 116 042 грн. 50 коп.; земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) в порядку компенсації 1090 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) понесені нею судові витрати в сумі 7326 грн. 85 коп.: 1161 грн.25 коп. понесені судові витрат на сплату судового збору; 6165 грн. 60 коп. витрати на проведення судової експертизи.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення комунальних платежів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) 4198 грн. 33 коп. як половина витрат, понесених на утримання спільного майна.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко