1Справа № 335/3849/17 2/335/1101/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Відділ ДВС), про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 27.02.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 щодо нерухомого майна 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, скасування державної реєстрації права власності, проведеної 27.02.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 відносно вищезазначеної квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у Відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 49955725/8 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1390/15-ц від 20.11.2015 про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1 599 316,41 грн. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було описано та арештовано іпотечне майно, що належить позивачу на праві власності, квартиру АДРЕСА_2 (попередня назва Леніна) в місті Запоріжжі. 20.01.2017 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації вказаної квартири, переможцем яких визнано ОСОБА_3 Вважає, що державним виконавцем було порушено вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого за наслідками проведення електронних торгів 27.01.2017 ним видано Акт про проведені електронні торги замість Акту про реалізацію предмета іпотеки. Своєю чергою, приватний нотаріус ОСОБА_2 не мав права видавати на підставі такого акта Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, чим порушив вимоги п.п. 3.7, 3.8 гл. 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Крім того, стверджує, що реєстрація права власності за ОСОБА_3 на квартиру відбулась раніше у часі, ніж нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав, чим порушено вимоги ст.ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З наведених підстав просив позов задовольнити (арк. справи 2327).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивач не довів, що його діями були порушені права позивача. Він вчиняв нотаріальну дію щодо ОСОБА_3, а не щодо ОСОБА_4 Дії вчиняв із дотриманням п.п. 3.1, 3.2 Порядку № 296/5. Крім того, реалізація арештованого майна здійснювалась на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості, а тому дії державного виконавця були правомірними. Просив у задоволення позову відмовити.

Відповідач-2 ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважаючи, що між ним та позивачем не виникло жодних цивільних правовідносин. Реалізація нерухомого майна проводилася в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1390/15-ц від 20.11.2015, який було видано на підставі рішення вказаного суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1 599 316,41 грн., а не про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому є необґрунтованим посилання позивача на Закон України «Про іпотеку». Також вважав позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України в частині відсутності ціни позову та не у повній мірі сплати судового збору. Просив позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Представник третьої особи Відділу ДВС у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням. Причини неявки у судове засідання представник суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не надав. За таких обставин суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2015 у справі № 336/1390/15-ц задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість в розмірі 1 599 316,41 грн. (арк. справи 5859).

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 336/1390/15-ц від 20.11.2015, на підставі якого постановою державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_5 від 01.02.2016 відкрито виконавче провадження (арк. справи 6).

29.04.2016 державним виконавцем складено акт опису та арешту майна 2-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_4 (арк. справи 78).

Згідно з протоколом № 229920 проведення електронних торгів, ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги з 18.01.2017 по 20.01.2017 з реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 488 422,90 грн. (арк. справи 12).

27.02.2017 державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_6 складено акт про проведені електронні торги в межах вищезазначеного виконавчого провадження, за змістом якого переможцем торгів визнано ОСОБА_3, який придбав спірну квартиру за 488 422,90 грн. (арк. справи 11).

27.02.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 було видано ОСОБА_3 свідоцтво за р.№ 138, згідно з яким відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого начальником Відділу ДВС 27.02.2017, посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності вищезазначена квартира, що раніше належала ОСОБА_4 (арк. справи 57).

Цього ж дня приватним нотаріусом ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 (арк. справи 13).

За вимогами частин першої та другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Такий Порядок реалізації арештованого майна затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431.

В цей же час, предметом позову у даній справі не є оскарження дій державного виконавця з приводу проведення електронних торгів або порушення порядку їх проведення. У своєму позові позивач стверджує про порушення своїх прав саме у звязку із неправомірністю видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна на підставі акту про проведення електронних торгів, а також неправомірністю проведення нотаріусом державної реєстрації права власності.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однією з підстав позову позивач визначає порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», якими передбачено складення державним виконавцем акту про реалізацію предмета іпотеки. В цей же час, державним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги. Позивач стверджує, що відповідач приватний нотаріус ОСОБА_2 не мав законних підстав приймати зазначений акт та видавати на його підставі свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_3

Суд, вирішуючи питання про те, яку норму права слід застосувати до спірних відносин, виходить із того, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, у тому числі, видають свідоцтва видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Як встановлено у судовому засіданні, приватному нотаріусу ОСОБА_2 ОСОБА_3 було подано для вчинення нотаріальної дії акт державного виконавця про проведені електронні торги від 27.02.2017.

Глава 12 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначає порядок видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Пунктами 3.1, 3.2 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. В акті про проведені прилюдні торги має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, імя, по батькові (назва юридичної особи), адреса кожного покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно; прізвище, імя, по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку: назва документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів указувати прізвище, імя, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата і номер реєстрації.

Оскільки наведений вище акт відповідав вимогам, встановленим п. 3.2 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5, у приватного нотаріуса були відсутні підстави для відмови ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання майна.

У даному випадку позивач необґрунтовано посилається на вимоги Закону України «Про іпотеку» та, відповідно, п.п. 3.7, 3.8 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5, оскільки квартира реалізовувалась в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором, а не в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, як свідчать матеріали справи, за договором іпотеки № 0/3 від 07.02.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, спірна квартира була передана в іпотеку банку на забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_4 перед банком за кредитними договорами (арк. справи 910). При цьому, вказаним договором визначено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання тощо.

Обставини справи свідчать про те, що ПАТ «УкрСиббанк» не скористався своїм правом іпотекодержателя, визначеного договором про іпотеку, а звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що дії державного виконавця зі складання даного акта не були визнані протиправними в судовому порядку станом на час вчинення нотаріальної дії, а також на час розгляду даної справи. Також зазначений акт не був визнаний судом неправомірним або скасованим.

Тому, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача діями приватного нотаріуса ОСОБА_2, який діяв відповідно до вимог закону та на підставі тих документів, які були подані йому для вчинення нотаріальної дії.

Що стосується посилання позивача на розбіжності у часі проведення державної реєстрації права власності та прийнятті рішення про державну реєстрацію, то в судовому засіданні встановлено, що ці дії здійснюються в автоматизованому режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення. Як пояснив суду відповідач-1, спочатку до реєстру вносяться дані про заяву особи про проведення державної реєстрації, потім здійснюється перевірка даних, після цього приймається рішення про державну реєстрацію, яке також вноситься до реєстру, і потім проводиться державна реєстрація.

Зазначені пояснення відповідача-1 відповідають правилам, визначеним у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови від 23.08.2016 № 2016), зокрема, як передбачено п.п. 16, 18, 22 цього Порядку, моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру формує витяг з нього про проведену державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мінюсту для доступу до нього заявника з метою його перегляду та з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, його завантаження і друку.

Дійсно, в отриманій позивачем інформаційній довідці від 09.03.2017 № 82037992 міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 19223529, за якою дата, час державної реєстрації права власності визначено 27.02.2017 17:30:02, а підставою для внесення запису зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34057127 від 27.02.2017 17:38:08. Проте, приватний нотаріус не може нести відповідальності за достовірність даних, які містяться у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки він цю інформаційну довідку не формував та позивачеві не видавав.

Також слід зауважити, що час 17:38:08 зазначений у Інформаційній довідці в графі «Підстава внесення запису» разом із зазначенням індексного номеру та дати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зазначена довідка не містить графи, в якій би зазначався окремо час подання заяви, час прийняття рішення та час внесення відповідного запису про проведення державної реєстрації.

Крім того, оскільки здійснення державної реєстрації права власності за відсутності рішення про державну реєстрацію прав є неможливою, тому зазначені обставини, на переконання суду, не можуть слугувати підставою для скасування державної реєстрації права власності.

Підсумовуючи вищевикладене, судом не встановлено підстав для задоволення позову ОСОБА_4, з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати на підставі статті 88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Також суд звертає увагу на те, що позивач при зверненні до суду із позовом сплатив судовий збір на загальну суму 1280 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру. Ці обставини перевірялися судом під час відкриття провадження у справі, і позовна заява була залишена без руху, але з інших підстав. Тому суд не погоджується із запереченнями відповідача-2 проти позову в частині невідповідності позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України, у т.ч. й з підстави недоплати судового збору до бюджету. Також суд зауважує, що провадження у справі було відкрито після залишення позовної заяви без руху та усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду, визначені п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 2 червня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлено 7 червня 2017 року.

Суддя А.В. Шалагінова