Справа №591/1968/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/985/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и л а :

20.04.2016 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 29 березня 2013 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір про надання юридичних послуг з представництва його інтересів та захисту прав у суді при вирішенні спорів пов'язаних з поділом спільного майна подружжя. Ціна по даному договору встановлена за домовленістю сторін, що оформлено відповідними додатками до договору. Додатком №1 до договору від 29.03.2013 року укладено Додаткову угоду №1 про визначення ціни договору, в яку включається додаткова винагорода у розмірі 40000,00 грн., які клієнт (позивач) сплачує протягом семи днів з дати фактичного закінчення надання послуг у зв'язку з набранням законної сили рішення суду про поділ спільного майна подружжя, затвердження судом мирової угоди чи фактичного примирення клієнта (позивача) з колишньою дружиною. 03.09. 2014 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області за клопотанням сторін визнано та затверджено мирову угоду у справі.

Відповідно до пункту 1.7. Додаткової угоди №1 до договору, датою фактичного закінчення надання послуг є 03.09.2014 року у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди. Оплата суми грошових коштів, визначеної умовами угоди, повинна була здійснена у строк 7 днів, тобто не пізніше 10.09.2014 року. Відповідач вищевказаного обов'язку із сплати грошових коштів не виконав, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_4 78850,00 грн. основного боргу, 641,68 гривень - 3-х відсотків річних.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20.04.2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 40000,00 грн. боргу та 3% річних в сумі 641,68 грн. за період з 11.09.2014 року по 18.12.2014 року. У зв'язку з цим, вважає що з ОСОБА_4 також підлягають стягненню 3% річних за період прострочення, що не охоплюється вищевказаним рішенням суду, а саме з 19.12.2014р. по день подання даної позовної заяви - 20.04.2016р., що складає 1607,67 грн. Окрім того, за весь час прострочення зобов'язання із виплати суми боргу 40 000,00 грн. (з 11.09.2014р. по 20.04.2016р.) з ОСОБА_4 на його користь на підставі ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 24 349, 35 грн.

У зв'язку зі сплатою відповідачем 26.05.2016 року заборгованості в сумі 40325,48 грн., позивач уточнив свої вимоги та просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 26668,18 грн. інфляційного збільшення боргу за період з 11.09.2014 р. по 25.05.2016 р. та 1721,43 грн. 3% річних за період з 19.12.2014 р. по 25.05.2016р.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від11 травня 2017 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 24789 грн. 29 коп. втрат від інфляції та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1719 грн. 45 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції, яким стягнути з відповідача на свою користь 26668,18 грн. інфляційних втрат, в іншій частині рішення суду залишити без змін. В доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду щодо розрахунку позовних вимог про стягнення інфляційних втрат є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Сума інфляційних втрат була розрахована ним як сума боргу помножена на сукупний індекс інфляції за період заборгованості з 11.09.2014р. по 25.05.2016р. При розрахунку ним були враховані відповідні індекси з вересня 2014 року по травень 2016 року включно. Таким чином, сукупний індекс інфляції за цей період складає 1,6667045. Вважає, що суд при розрахунку сукупного індексу інфляції здійснив його без урахування індексу інфляції за вересень 2014 року, у зв'язку з чим сукупний індекс інфляції за розрахунками суду склав не 166,67%, а 161,97%, з якими позивач не погоджується і вважає їх невірними, так як датою початку заборгованості є 11 вересня 2014 року і сума боргу індексується з урахуванням індексу інфляції за цей місяць, а не з наступного місяця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_4, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг з представництва інтересів та захисту прав останнього при вирішенні спорів пов'язаних з поділом спільного майна подружжя (а. с. 6).

Цього ж дня між сторонами була укладена додаткова угода №1 про визначення ціни договору. Пунктом 1.7 додаткової угоди №1 визначена додаткова винагорода у розмірі 40000,00 грн., еквівалент 5000,00 дол. США, які клієнт сплачує протягом семи днів з дати фактичного закінчення надання послуг у зв'язку з набранням законної сили рішення суду про поділ спільного майна подружжя, затвердження судом мирової угоди чи фактичного примирення клієнта з колишньою дружиною (а.с.7).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 вересня 2014 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2014 року та визнано мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.9-11).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 20 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 40000,00 грн. боргу за договором про надання юридичних послуг від 29.03.2013 року та 325,48 грн. - 3% річних за період з 11.09.2014 року по 18.12.2014 року (а.с.14).

З копії платіжного доручення від 26 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 сплатив ФОП ОСОБА_3 40325 грн. 48 коп. заборгованості за договором від 29 березня 2013 року про надання юридичних послуг (а.с.30).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дійшовши правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу на підставі ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції, при визначенні його розміру не врахував роз'яснень, які містяться в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Судом першої інстанції помилково не було враховано індекс інфляції за вересень 2014 року, так як вартість послуг за договором ОСОБА_4 повинен був сплатити позивачу до 15 вересня.

Отже, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, а сума інфляційного збільшення боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, збільшенню до 26 668,18 гривень, так як цей розмір позивачем визначено вірно.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2017 року змінити в частині розміру інфляційного збільшення боргу та стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 інфляційне збільшення боргу у розмірі 26 668,18 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати за апеляційний розгляд справи в сумі 606,32 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -