Справа № 686/4225/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до житлово-будівельного кооперативу «Парковий Бульвар» про визнання недійсними додаткової угоди до договору та графіка внесення пайових внесків, стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дій, та за зустрічним позовом житлово-будівельного кооперативу «Парковий Бульвар» до ОСОБА_3 про припинення правовідношення -

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_3 з вказаним позовом в якому з урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог та їх уточнення просила суд визнати недійсною додаткову угоду від 26 січня 2015 року до Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий бульвар» від 08 грудня 2014 року та графік внесення пайових внесків, що є невідємною частиною угоди, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача на її користь 28 100,00 гривень як безпідставно отримані кошти; а також визнати за нею майнові права на обєкт незавершеного будівництва квартиру №77 в незавершеному будівництвом житловому будинку №165-А по вул.. Проскурівського підпілля в м. Хмельницькому та зобовязати відповідача надати доступ до даної квартири та передати всі необхідні документи для оформлення нею у майбутньому права власності на дану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 грудня 2014 року після ознайомлення із Статутом ЖБК «Парковий Бульвар» вона виявила бажання стати членом вказаного кооперативу та подала відповідну заяву про вступ у члени ЖБК. Після оформлення заяви ї й було запропоновано укласти угоду про сплату пайових внесків. Під час підписання нею договору №77 про сплату пайових внесків, голова кооперативу ОСОБА_4, був відсутній, тому договір був підписаний лише нею. При цьому сторінки договору не були пришиті а на її першій сторінці вона була вказана як член ЖБК «Парковий Бульвар». Умовами підписаного нею договору було визначено, що зростання вартості одного квадратного метра можливе при зростанні курсу долара понад 5%, і про таке зростання її мають повідомити попередньо за 10 днів. Після підписання договору №77 від 08.12.2014 року уповноваженим представником кооперативу їй було запропоновано сплатити перший внесок у розмірі 2600,00 гривень та розяснено, що свій екземпляр договору разом із відповідними додатками вона зможе забрати після надходження коштів на розрахунковий рахунок кооперативу. В кінці грудні 2014 року звернувшись до ЖБК «Парковий Бульвар» для отримання екземпляру Договору, їй було повідомлено, що її заява про прийняття у члени кооперативу не була розглянута оскільки загальні збори членів кооперативу не проводилися, та рішенням голови кооперативу вона була прийнята асоційованим членом кооперативу та запропонувала замінити відповідні сторінки договору та заново підписати Договір. Оскільки асоційований член кооперативу також мав право приймати участь у роботі загальних зборів кооперативу, та враховуючи що іншого житла у м. Хмельницькому у неї не має та на той час вона внесла близько 33% пайових внесків на будівництво квартири, вона погодилася з цим та підписала змінений договір. За умовами укладеного між нею та кооперативом договору вона зобовязалася здійснити сплату пайових внесків по спорудженню двокімнатної квартири №77 у житловому будинку №165-А по вул. Проскурівського підпілля у м. Хмельницькому загальною площею 68 кв.м, а відповідач організувати будівництво вищезазначеного житлового будинку в цілому та ввести його в експлуатацію в строк до другого кварталу 2015 року. Також умовами договору був визначений графік сплати пайових внесків за яким загальний розмір цих внесків 442 000 гривень вона мала здійснити до 20 червня 2015 року. Фактично вказана сума нею була сплачена раніше обумовленого договором строку 05 березня 2015 року. Після сплати пайових внесків з телефонної розмови з представником кооперативу вона дізналася що вартість квадратного метра збільшилися, їй направлялися відповідні повідомлення та вона погодилися на такі зміни. Звернувшись до свого колишнього чоловіка, який на той час проживав разом з нею, вона дізналася, що дійсно він отримував певну кореспонденцію з ЖБК «Парковий бульвар» та підписав додаткову угоду до Договору №77 від 08.12.2014 року. Згідно вказаної додаткової угоди була збільшена вартість одного квадратного метру житла та відповідно загальний розмір пайового внеску, а також визначений новий графік сплати пайових внесків. Зазначила, що вказану додаткову угоду вона не підписувала, а отже її волі на укладення вказаного правочину не було. До того ж, про цю додаткову угоду вона дізналася лише 06.03.2015 року, вже після повної сплати нею пайових внесків згідно умов договору №77 від 08.12.2014 року. Також жодних підстав для збільшення вартості одного квадратного метру будівництва житла, який визначений умовами договору, не було. Вона неодноразово зверталася до ЖБК з метою проведення акту звірки розрахунків, проте у цьому їй було відмовлено. Натомість у вересні 2015 року їй було запропоновано укласти договір на придбання індивідуального теплового пункту, що нею було зроблено та сплачено 16 000,00 гривень. Жодних претензій стосовно наявності заборгованості по сплаті пайових внесків відповідачем їй не предявлялося та лише у грудні 2015 року повідомлено про необхідність погасити заборгованість у розмірі 28 100,00 гривень. 31 грудня 2015 року вона отримала від відповідача лист про розірвання укладеного між нею та ЖБК договору протягом 5 днів з дня отримання цього повідомлення. Незважаючи на те, що додаткова угода про збільшення розміру пайового внеску нею не була підписана, з метою недопущення розірвання договору, з урахуванням святкових днів, 05 січня 2016 року нею було сплачено відповідачу 28 100,00 гривень. Незважаючи на отримання від неї коштів відповідач 03.02.2016 року повторно повідними її про розірвання договору. На підставі викладеного, посилаючись на те, що додатковий договір нею не був підписаний; умови договору №77 від 08.12.2014 року нею були виконанні належним чином та сплачений у повному обсязі пайовий внесок, а також зважаючи на те, що житловий будинок на даний час не введений в експлуатацію, вона набула майнові права на квартиру АДРЕСА_1, укладений додатковий договір від 26.01.2015 року та графік внесення пайових внесків слід визнати недійсним, та відповідач зобовязаний повернути їй 28100 гривень як безпідставно отримані кошти та передати їй всі необхідні документи для оформлення права власності у майбутньому на спірну квартиру.

ЖБК «Парковий бульвар» було подано зустрічну позовну заяву, в якій останній просив припинити правовідношення між кооперативом та ОСОБА_3 щодо передачі у власність квартири № 77 на шостому поверсі в житловому будинку 165А по вул.. Проскурівського підпілля у м. Хмельницькому та передачі документів, необхідних для оформлення права власності на дану квартиру, у звязку з розірванням Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 грудня 2014 року між ЖБК «Парковий Бульвар» та ОСОБА_3 був укладений Договір №77 про сплату пайових внесків. Предметом вказаного договору є узгодженість сторін про організацію будівництва житлового будинку. За умовами укладеного договору визначено, що ЖБК зобовязується організувати будівництво житлового будинку по вул. Проскурівського Підпілля, 165А у м. Хмельницькому, здати його в експлуатацію, передати у власність квартиру, обумовлену учаснику, який повністю оплатив пайовий внесок. Учасник (ОСОБА_3М.) здійснює оплату пайового внеску по спорудженню квартири і може отримати її лише за умови повної та своєчасної оплати внеску, згідно умов Договору. Після сплати пайового внеску та введення житлового будинку в експлуатацію учасник зобовязаний прийняти від ЖБК усі документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру. Станом на 20.01.2015 рік ОСОБА_3, із необхідних 50 000,00 гривень (згідно графіку) сплатила 10 000,00 гривень та за нею рахувалася заборгованість у 40 000,00 гривень. 26.01.2015 року між ЖБК «Парковий Бульвар» та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду до Договору №77 від 08.12.2014 року згідно якої п.1.2 та п.1.8 Договору викладені у новій редакції (було збільшено уму пайового внеску у сумі 461 500,00 гривень). Також, як умовами Договору №77 від 08.12.2014 року, так і умовами укладеної 26.01.2015 року Додаткової угоди до вказаного договору було передбачено право ЖБК в односторонньому порядку розірвати Договір, у випадку порушення умов сплати учасником пайових внесків у кооператив. Також невідємною частиною Додаткової угоди та Договору №77 є календарний графік, відповідно до якого сторони погодили, що кінцева дата сплати пайового внеску - 20.06.2015 рік. Різницю, що залишилася ОСОБА_3 доплатити до 20.06.2015 року останньою не було сплачено. 25.12.2015 року листом ОСОБА_3 була повідомлена про розірвання договору та про необхідність повідомлення реквізитів для повернення сплачених нею коштів. Такі реквізити останньою повідомлено не було та натомість 05.01.2016 року нею було сплачено кооперативу 28 100,00 гривень. За таких обставин у звязку з несвоєчасною сплатою пайових внесків, ЖБК «Парковий бульвар» бажає припинити відносини із ОСОБА_3 в частині передачі у власність останній спірної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечила, вважала його безпідставним. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що між ОСОБА_3 та ЖБК «Парковий бульвар» був укладений договір про сплату пайових внесків по спорудженню квартири. За умовами укладеного договору та Додаткової угоди до нього від 26.01.2015 року розмір пайового внеску був визначений у розмірі 461 500 гривень, який остання повинна була сплатити до 20.06.2015 року. Станом на 04 березня 2015 рік ОСОБА_3 сплатила лише 442 000,00 гривень та станом на 20.06.2015 рік її заборгованість склала 19 500,00 гривень. Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови договору стосовно періодичності та повноти сплати пайових внесків, у ЖБК, згідно умов договору, виникло право на його розірвання. Таким своїм правом кооператив скористався про що повідомив ОСОБА_3 Також зазначила, що оскільки спірний будинок на даний час не введений в експлуатацію, жодних прав на квартиру №77 у ньому у позивача виникнути не може. До того ж, внесені кошти є пайовим внеском до кооперативу, а отже ОСОБА_3 має лише право на ці кошти (пайовий внесок) і жодних майнових прав на квартиру спірну квартиру у неї виникнути не може. Також зважаючи на те, що будинок, в якому повинна бути розташована спірна квартира, ще не введений в експлуатацію, вимоги позивача стосовно надання їй доступу до цієї квартири та зобовязання надати їй всі документи, необхідні для оформлення права власності є безпідставними та задоволені бути не можуть. Також просила врахувати, що ОСОБА_3 не були виконанні вимоги договору стосовно своєчасної та повної сплати пайових внесків, згідно умов договору та додаткової угоди до нього. Вказані обставини, відповідно до умов договору та положень ЦК України є підставами для розірвання договору. Таким своїм правом кооператив скористався та розірвав укладений з позивачем договір. За таких обставин правовідношення, які склалися між кооперативом та ОСОБА_3 щодо передачі у власність спірної квартири та необхідних документів для оформлення права власності на неї за позивачем слід визнати припиненими.

Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

Як встановлено з матеріалів справи 08 грудня 2014 року між житлово-будівельним кооперативом «Парковий Бульвар» та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_3 був укладений договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий бульвар» №77.

Згідно вказаного договору ЖБК зобовязався організувати будівництвом будинку по вул. Проскурівського підпілля, 165А в м. Хмельницькому, здати його в експлуатацію, передати у власність квартиру, обумовлену цим договором Учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок (п.1.1 Договору).

Учасник здійснює оплату пайового внеску по спорудженню квартири і може отримати її лише за умови повної та своєчасної оплати внеску відповідно до умов Договору. Сторони визначили, що розмір пайового внеску, залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі квартири, остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована, а також від вартості засклення балконів. Вартість одного квадратного метру житла визначається з урахуванням всіх факторів, що є визначальними при ціноутворенні на ринку нерухомості, зокрема, але не виключно: ступеня готовності обєкту будівництва, вартості будівельних матеріалів, вартості робіт, вимог законодавства України в частині оподаткування, тощо. У випадку зміни вартості одного квадратного метру, зміна у повному обсязі вже оплаченої кількості (на момент запланованої зміни вартості) квадратних метрів житла не допускається. (пункти 1.2, 1.3, 1.5 Договору).

Вартість одного квадратного метра квартири на момент укладення Договору визначається ЖБК відповідно до проектно-кошторисної документації та зазначається у Графіку сплати пайового внеску, який є невідємною частиною цього Договору. Вартість будівництва одного квадратного метра квартири на момент укладення Договору визначається ЖБК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору складає 6500 гривень. У випадку зростання курсу долару США більш ніж на 5%, вартість одного квадратного метру гривнях підлягає перерахунку відповідно до курсу обміну валют, встановленого НБУ на день сплати грошових коштів Учасником. Загальна сума пайового внеску становить 442 000 гривень (п.п. 1.6, 1.7 Договору).

Також умовами договору були визначені характеристики квартири згідно яких, вона знаходиться за адресою: м. Хмельницький, Проскурівського підпілля, 165А; розташована на 6 поверсі другого підїзду будинку під номером 77 та має загальну площу 68 кв.м. (п.1.10).

Всі уточнення, зміни та додатки до цього Договору будуть дійсні тільки при узгодженні всіма Сторонами (п.7.7. Договору).

Згідно календарного графіку внесення пайового внеску кв.№77 загальна площа 68 кв.м, по вул.. Проскурівського підпілля 165А, який є додатком до укладеного між сторонами договору ОСОБА_3 повинна була сплатити: 08.12.2014 року 2600 грн. (0,4 кв.м); 20.12.2014 року 130 000,00 грн. (20 кв.м); 20.01.2015 року 50 000 грн. (7,69 кв.м); 20.02.2015 року 50 000 грн. (7,69 кв.м); 20.03.2015 року 50 000 грн. (7,69 кв.м); 20.04.2015 року - 50 000 грн. (7,69 кв.м); 20.05.2015 року - 50 000 грн. (7,69 кв.м) та 20.06.2015 року 59 400,00 грн. (9,1 кв.м).

Також встановлено, що 28 січня 2015 року між ЖБК «Парковий бульвар» та ОСОБА_3 була укладена Додаткова угода до договору №77 про плату пайових внесків у ЖБК «Парковий бульвар» від 08 грудня 2014 року. За умовами вказаної угоди, керуючись положеннями п.1.7 умов Договору сторони домовилися внести наступні зміни до вищевказаного договору та викласти пункти Договору у наступній редакції:

-п.1.7 «Вартість будівництва квадратного метра квартири на момент укладення Договору визначається ЖБК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору складає 7 000,00 гривень. У випадку зростання курсу долару США більш ніж на 5, вартість одного квадратного метру в гривнях підлягає перерахунку відповідно до курсу обміну валют, встановленого НБУ на день сплати грошових коштів Учасником»;

-п.1.8 «Загальна сума пайового внеску становить 461 500 гривень».

Також вказаною додатковою угодою визначено, що сторони підтверджують, що на день укладення цієї угоди Учасником сплачено 38,5 кв.м квартири №77 в 2 підїзді. Сторони домовилися, що Учасник зобовязаний доплатити пайовий внесок - вартість кв.м у сумі 269500,00 грн. згідно із графіком оплати пайового внеску, що є невідємною частиною цієї Додаткової угоди та Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року. У випадку порушення умов сплати такого пайового внеску відповідно до Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року та цієї Додаткової угоди ЖБК має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це Учасника за 5 днів до моменту такого розірвання (п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Додаткової угоди).

Згідно календарного графіку внесення пайового внеску кв.№77 загальна площа 68 кв.м по вул.. Проскурівського підпілля, 165А, визначеного згідно вищевказаної Додаткової угоди ОСОБА_3 зобовязалася сплатити: 08.12.2014 року 2600 грн. (0,4 кв.м); 18.12.2014 року 130 000,00 грн. (20 кв.м); 30.12.2014 року 10 000 грн. (1,5 кв.м); 21.01.2015 року 49 400 грн. (7,6 кв.м); 20.02.2015 року 53 900 грн. (7,7 кв.м); 20.03.2015 року 53 900 грн. (7,7 кв.м); 20.04.2015 року - 53 900 грн. (7,7 кв.м); 20.05.2015 року - 53 900 грн. (7,7 кв.м) та 20.06.2015 року 53 900 грн. (7,7 кв.м).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України).

Відповідно до змісту приписів ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом частини 3 зазначеної статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу недійсності Додаткової угоди від.26.01.2015 року до Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року позивач зазначила, що вона цю угоду не підписувала та відповідно своєї згоди на зміну умов договору не надавала.

Відповідно до положень ст.. 10, ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновків експерта №7П від 01.02.2017 року, за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи, яка була призначена за ухвалою суду в рамках даної справи, підпис у графі «Учасник» у додатковій угоді до договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року, укладеній 26 січня 2015 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис у графі «Учасник» у календарному графіку внесення пайового внеску кв.77 загальна площа 68 кв.м по вул.. Проскурівське підпілля, 165А до додаткової угоди до договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий бульвар» від 08.12.2014 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Оскільки ОСОБА_3, як сторона оспорюваної додаткової угоди від 26.01.2015 року до Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року не підписувала, а замість неї вказаний договір був підписаний іншою особою, вказану угоду слід визнати недійсною.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним календарного графіку сплати пайових внесків, суд зазначає, що сам по собі графік не є правочином який міг би бути визнаний недійним, а отже в цій частині заявлений ОСОБА_3 позов задоволенню не підлягає. До того ж визнання додаткової угоди недійсною, повертає сторін до умов укладеного між ними договору в редакції, яка діяла до внесення змін згідно додаткової угоди, в тому числі і стосовно графіку сплати пайових внесків.

Як встановлено на виконання вищевказаних умов укладеного між сторонами договору №77 від 08.12.2014 року (відповідно до умов які існували до укладення оспорюваної додаткової угоди) ОСОБА_3 було сплачено: 2600 гривень 08.12.2014 року; 130 000 грн. 18 грудня 2014 року; 10 000 грн. 30 грудня 2014 року; 49 400 грн. 21 січня 2015 року; 62 000 грн. 17 лютого 2015 року; 68 000 грн. 26 лютого 2015 року; 120 000 грн. 04 березня 2015 року, та 28 100 грн. 05.01.2016 року, а всього 470100 грн. Вказане підтверджено представленими позивачем відповідними банківськими квитанціями.

Отже позивачем своєчасно та у повному обсязі була внесена сума пайового внеску, яка визначена умовами договору 442 000 гривень (сплачена 04 березня 2015 року).

Також встановлено, що 05 січня 2016 року ОСОБА_3 було сплачено ЖБК «Парковий Бульвар» 28 100 гривень. Вказані кошти були сплачені позивачем на вимогу відповідача як заборгованість по сплаті внесків та як встановлено, така заборгованість була нарахована ЖБК «Парковий Бульвар» згідно умов, визначених додатковою угоду від 26.01.2015 року.

Оскільки вищезазначена додаткова угода від 26.01.2015 року до договору №77 про сплату пайових внесків є недійсною, отримані відповідачем на її виконання кошти у сумі 28 100,00 гривень відповідно до положень ст.1212 ЦК України слід визнати такими, що набуті без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу.

Стосовно вимог позивача про визнання за нею майнових прав на обєкт незавершеного будівництва - квартиру №77 у незавершеному будівництвом житловому будинку №165А по вул. Проскурівського підпілля в м. Хмельницькому суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість обєкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не вважаються правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору про сплату пайового внеску, це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Як встановлено у даній справі, позивачка виконала свої грошові зобовязання за договором про сплату пайових внесків, повністю сплативши суму пайового внеску по спорудженню квартири, установлену цим договором, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на обєкт будівництва або для набуття майнових прав на цей обєкт.

Проте у позивачки право власності на спірну квартиру не виникло. За змістом укладеного між сторонами договору позивачка отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. До того ж суд хвертає свою увагу на те, що сам будинок (обєкт будівництва) на час розгляду справи не завершений будівництвом та не прийнятий до експлуатації, між сторонами не проведений остаточний розрахунок (не визначена фактична площа побудованої квартири та відповідно не невизначена остаточний розмір пайового внеску).

Ураховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачкою майнових прав на спірну квартиру на підставі статей 386, 392 ЦК України слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню у позовні вимоги стосовно зобовязання відповідача надати доступ до даної квартири та передати всі необхідні документи для оформлення нею у майбутньому права власності на спірну квартиру. Відповідно до змісту укладеного між сторонами договору обовязок ЖБК надати Учаснику усі документи, необхідні для оформлення прав власності на квартиру можливий лише після ведення будинку в експлуатацію та сплати пайового внеску (п.3.2.2 Договору). При цьому, остаточний розрахунок пайового внеску (вартості квартири), визначається відповідно до фактичної площі завершеної будівництва квартири, яка визначається за результатами проведеної технічної інвентаризації (п.1.9 Договору). Обовязок сплатити остаточний розмір пайового внеску відповідно до фактично побудованої площі квартири також визначений у п.3.1.4 укладеного між сторонами Договору.

Оскільки на час розгляду справи фактична площа спірної квартири не визначалася (сторонами відповідних доказів суду представлено не було і такі докази в матеріалах справи відсутні) обєкт будівництва (будинок) не зданий в експлуатацію підстав для задоволення вимог стосовно зобовязання відповідача надати доступ до даної квартири та передати всі необхідні документи для оформлення нею у майбутньому права власності на спірну квартиру не має.

Стосовно вимог поданого зустрічного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення правовідношення. (ч.1, п.7 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається із суті заявлених позовних вимог у поданому зустрічному позові ЖБК «Парковий Бульвар» просить суд припинити правовідношення між кооперативом та ОСОБА_3 стосовно передачі у власність квартири №77 на шостому поверсі в житловому будинку 165А по вул. Проскурівського підпілля в м. Хмельницькому та передачі документів, необхідних для оформлення права власності на дану квартиру у звязку із розірванням Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий Бульвар» від 08.12.2014 року. Підставою для задоволення таких позовних вимог ЖБК по суті зазначено те, що Договір №77 про сплату пайових внесків ОСОБА_3 належним чином не виконувалися, у звязку з чим такий договір був розірваний кооперативом в односторонньому порядку.

Відповідно до положень ст..651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Отже належним способом захисту цивільних прав та інтересів особи у випадку невиконання або неналежного виконання стороною в договорі своїх обовязків є зокрема вимога про розірвання такого договору, а не вимога стосовно припинення правовідношення в частині обовязку щодо виконання певних зобовязань згідно умов договору, що по суті є вимогами заявленого ЖБК «Парковий Бульвар» зустрічного позову. Саме по собі розірвання договору припиняє правовідношення (права та обовязки), які виникли між сторонами згідно укладеного між ними договору.

Таким чином обраний ЖБК «Парковий Бульвар» спосіб захисту свого права не передбачений ст..16 ЦК України.

До того ж суд звертає свою увагу на те, що як підстава для предявлення зустрічного позову стало по суті несвоєчасна та не у повному обсязі сплата пайових внесків ОСОБА_3, згідно умов укладеного договору про сплату пайових внесків та укладеної до неї додаткової угоди.

Разом з цим, суд звертає свою увагу на те, що умови укладеного між кооперативом та ОСОБА_3 стосовно розміру та порядку сплати пайових внесків останньою було виконано належним чином, а додаткова угода, згідно якої був збільшений розмір пайового внеску та змінений порядок його сплати, не відповідає вимогам ст.ст. 207, 215 ЦК України (не була підписана однією із сторін правочину), та відповідно є недійсною і не створює жодних юридичних наслідків.

За таких обставин у задоволенні зустрічного позову, який поданий ЖБК «Парковий Бульвар» слід відмовити.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з ЖБК «Парковий Бульвар» на користь ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1102,40 гривень, 2 250,24 (дві тисячі двісті пятдесят гривень двадцять чотири копійки) гривень витрати з оплати судової експертизи, а також 1500 гривень оплата правової допомоги.

Також як встановлено, звертаючись до суду з вказаним позовом позивачем по суті предявлено три позовні вимоги: визнання недійсною додаткової угоди до договору та календарного графіку сплати пайових внесків, визнання майнових прав та застосування наслідків недійсного правочину у виді стягнення коштів. За вказані вимог позивач повинен був сплати 1653,60 гривень судового збору. Проте, згідно квитанції № 15379853 від 22.02.2016 року позивачем сплачено 4420,00 гривень. Таким чином переплата становить 2766,40 гривень, яка підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до житлово-будівельного кооперативу «Парковий Бульвар» про визнання недійсними додаткової угоди до договору та графіка внесення пайових внесків, стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дій задовольнити частково.

Визнати недійсною Додаткову угоду від 26 січня 2015 року до Договору №77 про сплату пайових внесків у ЖБК «Парковий бульвар» від 08.12.2014 року укладену між житлово-будівельним кооперативом «Парковий бульвар» та ОСОБА_3.

Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «Парковий бульвар» на користь ОСОБА_3 28 100 (двадцять вісім тисяч сто) гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Зустрічний позов житлово-будівельного кооперативу «Парковий Бульвар» до ОСОБА_3 про припинення правовідношення залишити без задоволення.

Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «Парковий бульвар» на користь ОСОБА_3 понесенні нею судові витрати по сплаті судового збору у 1102,40 (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок), 2 250,24 (дві тисячі двісті пятдесят гривень двадцять чотири копійки) гривень витрати з оплати судової експертизи, а також 1500 гривень оплата правової допомоги.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби у Хмельницькому районі повернути ОСОБА_3 зайво сплачену суму судового збору у сумі 2766,40 гривень (платіжна квитанція №15379853 від 22.02.2016 року).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при його проголошенні в той же строк з часу отримання копії рішення.

Суддя: