Провадження № 2/521/1372/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2017 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та просила зобовязати дочку ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 у сумі 1300,0 грн. щомісячно, посилаючись на таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацюючим пенсіонером та отримує пенсію в сумі 1373,0 грн., інших джерел доходів не має, тому не в змозі оплачувати комунальні послуги та витрати на мінімальний рівень проживання. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою позивачки, матеріальну допомогу матері добровільно не надає. ОСОБА_1 з самого народження оплачувала харчування, щоденні матеріальні витрати, забезпечувала місцем проживання, надавала додаткові кошти на навчання своєї дочки, ОСОБА_2, згідно ст. 180, 198, 199 Сімейного кодексу України. А також надавала матеріальну допомогу довгий час після закінчення навчання. А сьогодні позивачка не має можливості працювати та потребує додаткову матеріальну допомогу. ОСОБА_2 працює у дитячому садку № 204 «Ластівка» за адресою: Центральний аеропорт, 15-Б, проживає з сином і має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу. За таких обставин позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заперечення на позов ОСОБА_1, в якому просила відмовити у повному обсязі, зазначивши, що її батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 16 жовтня 1975 році зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них народились двоє дітей, а саме: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. За час шлюбу батьки в 1975 році отримали 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, ця квартира потім була приватизована в рівних частках на: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3. Після приватизації в цій квартирі постійно зареєстровані: ОСОБА_4 (на нього відкритий особистий рахунок), ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (син ОСОБА_2).

Батьки відповідачки більше уділяли увагу вихованню, утриманню та любили сина ОСОБА_3. Відповідач, як дочка у своїх батьків була нелюбима, отримувала менше уваги на виховання. Доказами є те, що в 1999 році мати з батьком відповідачки купили сину ОСОБА_3 2-х кімнатну квартиру за адресою: місто Одеса, Центральний аеропортАДРЕСА_2, в цій квартирі на теперішній час ОСОБА_3 проживає разом з своєю сім'єю, залишився зареєстрований в своїй приватизованій ? частині квартири за адресою: АДРЕСА_1. За життя батько відповідачки - ОСОБА_4 склав у нотаріуса заповіт, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «усе моє майно де б воно не було та з чого б воно не склалося, взагалі, все те, що на день смерті буде мені належати і на то, що я за законом матиму право, в тому числі ? частину квартирі, що розташована у АДРЕСА_3, заповідаю сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4».

За життя батька розповідав відповідачці, що він за згодою мати зробив заповіт - розпорядження на ? частину квартири, що розташована у АДРЕСА_3 на сина ОСОБА_3 з метою, що син буде після його смерті утримувати мати ОСОБА_1, а ОСОБА_1 також зробила заповіт - розпорядження на свою частину квартирі, що розташована у АДРЕСА_4 на ім'я сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. 01 червня 2016 року батько відповідачки ОСОБА_4 помер. На підставі заповіту - розпорядження батька ОСОБА_4, ОСОБА_3 в грудні 2016 року у нотаріуса отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_5, яке було у приватній власності батька відповідачки. ОСОБА_3 на теперішній час є власником ? частин квартири АДРЕСА_6. По ? частині квартири мають: ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Позивачка до суду не надала докази згідно статті 57 ЦПК України, а саме, що вона є непрацездатна і потребує матеріальної допомоги. Позивачка надала до суду довідку із управління пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси, станом на вересень місяць 2016 року отримує пенсію 1375,16 гривень. 02 січня 2017 року позивачка повідомила представнику відповідача ОСОБА_7, що станом на 02 лютого 2017 року їй нарахували пенсію на 117,0 гривень більше і отримує тепер пенсію щомісячно -1492,16 гривні.

Верховна Рада України прийняла Закон «Про державний бюджет України за 2017 рік». Законом передбачено для основних соціальних і демографічних груп населення, прожитковий мінімум, а саме: для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року -1247 гривень, з 1 травня -1312 гривень, з грудня -1373 гривень. Тобто, станом на лютий місяць 2017 року позивачка отримує пенсію щомісячно -1492,16 гривень, що є більшим ніж прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому відповідач вважає, що позивачка не потребує матеріальної допомоги від доньки.

Позивачка в позовні заяві зазначила, що отримує пенсію 1373,0 гривні (станом на 30 вересня 2016 року день подачі до суду позовної заяви) і не в змозі оплачувати комунальні послуги на квартиру АДРЕСА_7. Але, позивачка має ? частину квартири, ? частину у власності має відповідачка, ? частину приватної квартири має син позивачки ОСОБА_3 Позивачка повинна сплачувати комунальні платежі тільки за ? частини квартири, може у державі отримувати допомогу по сплаті комунальних послуг на ? частину квартири, а як що позивачка подарила свою частку квартири сину, то вона не повинна сплачувати за сина комунальні послуги.

ОСОБА_5 не має можливості надавати матеріальну допомогу матері, оскільки у останньої знаходиться на утриманні неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає разом з матір'ю, навчається в 4-му класі школи № 95. Кожній місяць на життя, навчання, лікування вона платить багато грошей, а саме: сплачує в фонд школи № 95 кожній місяць -100,0 гривень + в фонд класу 100,0 гривень + 800,0 гривень за продовження проведення приватних уроків + щомісячно сплачує приватному вчителю за проведення приватних уроків по англійській мові 500,0 гривень. В зв'язку з хворобою сина відповідачки діагноз: ущемлення нерва шийного відділу хребта, два рази на тиждень приводить його на плавання в басейні в багатофункціональний спортивно-оздоровчий комплекс «Одеса», сплачує за плавання сина щомісячно 350,0 гривень, покупає сину посезонний одяг, покупає продукти харчування і т.п.

Представник ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення за позов та зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Відповідачка є повнолітньою. ОСОБА_1 за віком є непрацездатною, є пенсіонеркою. Тому твердження відповідачки про те, що вона не довела свою непрацездатність є безпідставними.

Щодо потреби позивачки у матеріальній допомозі. В матеріалах справи є довідка про розмір пенсії позивачки. Й хоча з початку 2017 року її розмір трохи збільшився, позивачка отримує пенсію, близьку до мінімальної, розмір цієї пенсії не вищий від розміру прожиткового мінімуму. В країні не надто високими є соціальні стандарти, тому твердження відповідачки, що отримуючи пенсію, близьку до прожиткового мінімуму, позивачка є особою, яка не потребує матеріальної допомоги - є безпідставними. Якщо брати логіку відповідачки, то, враховуючи її дохід (більше як 3000,0 грн. на місяць), вона отримує щомісячно більше як два прожиткових мінімуми, тому має «надлишкові» кошти. Замість того, щоб надавати посильну допомогу непрацездатній матері та не доводити матір до таких крайнощів, як звернення до суду, відповідачка витрачає ці кошти на юридичні послуги.

Незначної пенсії не достатньо для оплати житла, придбання ліків, придбання продуктів харчування, на придбання одягу. Тобто, цих коштів недостатньо для виживання, а не для забезпечення нормального рівня забезпеченості. Законом передбачені обставини, за яких діти можуть бути звільнені від обов'язку надавати допомогу своїм непрацездатним батькам. Однак, у відповідачки доказів існування таких обставин немає. Відповідачка вказує, що на її утриманні перебуває її неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Дійсно, у відповідачки є неповнолітня дитина. Однак, відповідачка замовчує, що батько ОСОБА_8 (її колишній чоловік) добровільно надає їй допомогу на утримання сина до 4694,0 грн. щомісячно. Крім того, виховання та забезпечення сина є обов'язком відповідачки, таким же обов'язком, за яким вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу позивачці, своїй матері. Відповідачка вказує, що позивачка має платити ? частину витрат на утримання квартири, у якій проживає позивач та відповідачка. Однак, відповідачка не вказує, що вона жодного разу не сплатила будь-яких коштів на утримання спільної квартири, тому позивач вимушена плати більше, ніж «радить» позивачці відповідачка. З огляду на вказане, позивач просить суд задовольнити її позов повністю.

Також, представник позивача надав письмову промову у судових дебатах, де зазначив, що з матеріалів справи, вбачається, що розмір пенсії позивачки є близьким до мінімальної та до прожиткового мінімуму. Інших доходів вона не має. Квартира за адресою: АДРЕСА_8 належить їй, тому вона, як її власник зобов'язана нести витрати на її утримання та ремонт. Отримувати дохід з цього майна вона не може, оскільки в цій квартирі проживає її син ОСОБА_3. В матеріалах справи знаходиться довідка КУ «Центр первісної медико-санітарної допомоги №10» від 15 травня 2017 року, згідно якої вона має ряд захворювань, в т.ч. гіпертонічна хвороба, дифузний кардіосклероз та ін., та має потребу у лікуванні цих захворювань. Крім того, вона з сином вимушені багато років нести витрати на утримання квартири, у якій проживає й відповідачка, яка багато років не брала будь-якої участі у її утриманні. Оскільки у позивачки не було та немає можливості сплачувати витрати на квартиру замість відповідачки, на сьогодні накопичилась значна заборгованість. Лише після пояснень позивачки у суді про ухиляння відповідачки від участі в утриманні житла, вона почала перераховувати на її ім'я незначні кошти. Відповідачка безвідповідально ставиться до свого обов'язку утримувати непрацездатну матір та відкрито заявляє про не бажання робити це. При цьому вона забуває, що такий обов'язок доньки нічим не відрізняється від обов'язку батьків виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Крім того, у побуті відповідачка всіляко принижує позивачку, ображає, ставиться зверхньо та зневажливо. Особливо така поведінка відповідачки є неприйнятною з огляду на те, що вона працює вихователем у дитячому садку. Відповідачка заявляє, що немає матеріальної можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, посилається на незначний дохід та витрати на неповнолітнього сина. Однак, в матеріалах справи є довідка про те, що колишній чоловік відповідачки щомісячно надає їй значну матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітнього сина. Дохід відповідачки в рази вище позивачки пенсії, утриманців вона не має, проблем зі здоров'я вона не має, від несення витрат на утримання житла, в якому проживає - систематично ухилялася. Тому, позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Третя особа - ОСОБА_3 підтримав позов, надав довідку про свої доходи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 16 жовтня 1975 році зареєстрували шлюб.

Від цього шлюбу у них народились двоє дітей, а саме: донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №284415 від 05 січня 1972 року, запис №28, де батьками зазначені: мати ОСОБА_1, батько ОСОБА_4, та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в 1975 році отримали 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, ця квартира потім була приватизована в рівних частках на: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_3.

ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на «Нікіфоренко», який 24 червня 2009 року було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси.

Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 355355 від 27 червня 2001 року, запис № 336), та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №076345 від 16 січня 2007 року, запис № 32).

07 червня 2010 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, визначено спосіб участі ОСОБА_10 у вихованні дитини його дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, встановивши час перебування її з батьком від 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі. Визначено спосіб участі ОСОБА_10 у вихованні дитини його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановивши час перебування його з батьком щосуботи від 11.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації) від 06 лютого 2017 року за №258, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_9 зареєстровані та проживають: ОСОБА_4 (основний) 01 червня 2016 року помер, ОСОБА_3 (син), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (онук).

Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 11 березня 2017 року, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_10 за реєстрова ОСОБА_1 (основний).

Згідно акту не проживання від 22 лютого 2017 року та акту проживання, вбачається, що ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_9 з 2000 року не проживає, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно акту від 22 лютого 2017 року ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_9 проживає з 2008 року.

Згідно довідки про аліменти, яка видана ОСОБА_10, вбачається, що аліменти, щомісячно перераховані на користь ОСОБА_5 в розмірі 16,67% від його доходів, отриманих в Одеському РСП Украероруху, та сума перерахованих аліментів за останні 12 місяці складає: 33024,53 гривень.

Відповідно до відповіді від 14 квітня 2017 року за №3.3.1-07-260 на ухвалу суду, вбачається, що суми перерахованих за останні 12 місяців аліментів ОСОБА_5, утриманих з доходів ОСОБА_10, отриманих ним в Одеському РСП Украероруху складає: квітень 2016 року у розмірі 2106,05 гривень, травень 2016 року у розмірі 2294,71 гривень, червень 2016 року у розмірі 2168,0 гривень, липень 2016 року у розмірі 4649,46 гривень, серпень 2016 року у розмірі 3053,67 гривень, вересень 2016 року у розмірі 2188,38 гривень, жовтень 2016 року у розмірі 2294,96 гривень, листопад 2016 року у розмірі 2774,09 гривень, грудень 2016 року у розмірі 4694,76 гривень, січень 2017 року у розмірі 2447,59 гривень, лютий 2017 року у розмірі 2387,38 гривень, березень 2017 року у розмірі 4378,37 гривень.

Відповідно до інформації Одеського дошкільного закладу «Ясла-Садок» №204 Одеської міської ради від 10 січня 2017 року за №1/01-12, наказу дошкільного навчального закладу №204 від 27 травня 2010 року за №109, довідки про доходи №19 від 12 січня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює вихователем на 1,0 ставки в Одеському дошкільному навчальному закладі «Ясла-садок» №204 з 01 червня 2010 року по теперішній час з заробітною платою згідно чинного законодавства, та загальна сума доходу за період липень 2016 року по грудень 2016 року складає 23317,65 гривень.

Згідно із довідки про дохід від 06 лютого 2017 року за №89, ОСОБА_5 працює в ОДНЗ №204 з 01 червня 2010 року на посаді вихователя та загальна сума доходу за період серпень 2016 року по січень 2017 року складає 22817,39 гривень.

Відповідно до довідки про доходи 03 лютого 2017 року за №082/17, вбачається, що син позивачки ОСОБА_3 працює у ПП Хьюман Ресорсис Аутсорсинг Кампані на посаді контролер-ревізор та сума доходу за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2017 року складає 11920,0 гривень.

Відповідно до довідки від 30 вересня 2016 року за №9360, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Малиновському районі і отримує пенсію за віком при повному стажі за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року пенсія складає 8194,96 гривень.

На день ухвалення рішення позивачка отримує пенсію в розмірі 1492,16 гривні щомісяця.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України за 2017 рік» передбачено для основних соціальних і демографічних груп населення, прожитковий мінімум, а саме: для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року -1247 гривень, з 1 травня -1312 гривень, з грудня -1373 гривень.

Таким чином, на час ухвалення судового рішення позивачка отримує пенсію більшу, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для непрацездатних осіб.

На утриманні ОСОБА_5 перебуває неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає разом з матір'ю, навчається в 4-му класі школи № 95.

Відповідно до довідки від 29 травня 2017 року за №114, вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, буде зарахований в Одеську Маріїнську гімназію.

Згідно довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 5 від 19 серпня 2016 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, має діагноз: ущемлення нерва шийного відділу хребта, тому відвідує функціональний спортивно-оздоровчий комплекс Одеса.

На утримання сина відповідачка отримує аліменти від його батька.

Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Тобто, закон передбачає обовязок того з батьків, хто отримує аліменти, а саме відповідачка ОСОБА_5, розпоряджатися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Жодних доказів зі сторони позивачки, мати дитини витрачає аліменти на дитину не за цільовим призначенням до суду не надано.

Суд бере до уваги, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набирає чинності 08 липня 2017 року в ст. 179 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Таким чином, незважаючи на отримання відповідачкою аліментів на дитину від її батька, не позбавляє обовязку матері на утримання дитини з власного доходу.

За викладених обставин, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги.

Керуючись ст. ст. 84, 141, 180, 181, 182, 183, 192, 202 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ст. ст. 10, 60, 62, 88, ст. ст. 212-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: В.К.Гуревський