Ухвала

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, посилаючись на те, що 20 січня 2015 року ОСОБА_5 взяв у нього в борг 3 000 доларів США зі строком повернення до 01 липня 2015 року, про що була складена розписка.

Разом з тим, як вказує позивач, відповідач взятого на себе зобов'язання не виконав.

Позивач зазначає, що станом на день подання позову до суду офіційний курс гривні до долара США становить 27,09 гривень, тому розмір заборгованості в гривнях становить 81 270 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 основний борг, три відсотки річних від простроченої суми, що становить 1 625 грн 40 коп., а всього - 82 895 грн 40 коп.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2016 року, позовні вимогиОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 82 895 грн 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір 551 грн 20 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач взяті на себе зобов'язання відповідно до розписки не виконав, гроші позивачу в обумовлений строк не повернув.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що з розписки не можливо встановити, що саме бралось чи мало бритись в борг ОСОБА_5, чи долари, чи інші предмети виробництва цієї держави, а також те, що судами не встановлені факти про те, яким чином розписка потрапила до рук позивача, є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими по справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2015 року ОСОБА_5 взяв в борг у ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні України станом на 01 березня 2016 року становить 81 270 грн, які зобов'язувався повернути до 01 липня 2015 року, про що написав відповідну розписку.

Також, встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання відповідно до розписки не виконав, гроші позивачу в обумовлений строк не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал зазначеної розписки.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко