Дата документу 09.06.2017
ЄУ № 420/843/17
Провадження №2/420/383/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2017 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Потапенко Р.Р., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до комунального закладу «Селищний будинок культури смт. Новопсков» Новопсковського району Луганської області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах позивача, в якому просить скасувати наказ директора КЗ «Селищний Будинок культури смт. Новопсков» ОСОБА_2 від 18.05.2017 за № 35 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено одночасно вимоги майнового і немайнового характеру.

При зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. за вимогу немайнового характеру, та одночасно подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за вимогу майнового характеру стягнення моральної шкоди до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначив, що позивач перебував на лікуванні, для подальшого оздоровлення позивачу рекомендовано ціла низка дорогих ліків та препаратів. В 2016 році позивач переніс гострий інфаркт міокарда та регулярно приймає інші ліки. Заробітної плати позивачу вистачає лише для сплати комунальних платежів, забезпечення мінімального харчування та придбання ліків. Зазначає, що необхідність сплати судового збору, розмір якого для ОСОБА_3 є непомірно великим, позбавляє його доступу до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Аналогічне положення міститься в ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно рекомендацій, викладених в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі Постанова), відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм законодавства, можна дійти висновку, що відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, а також доказів, які це підтверджують.

Розглянувши доводи представника позивача щодо відстрочення сплати судового збору, суд не вбачає обґрунтованих та переконливих підстав для відстрочення сплати судового збору, оскільки представником позивача не надано суду достатніх доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, що унеможливлює виконання ним обов'язку сплати судового збору.

За таких обставин, подане представником позивача клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Судом враховані рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п. 3 Пленуму за умови відмови в задоволенні клопотання про відстрочення оплати судового збору, застосовуються наслідки, передбачені ст. 121 ЦПК України.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд вважає за можливе залишити дану позовну заяву без руху з підстав не сплати судового збору за вимогу майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставкасудового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (640 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (8000 грн.);

З огляду на вищевикладене, з урахуванням ціни позову, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 640,00 грн. на р/р 0223, одержувач УДКСУ у Новопсковському районі, банк одержувача ГУДКСУ у Луганській області, код 37942461, МФО 804013.

Як вбачається з наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано. Невиконання вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності зі ст. 121 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121, 210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального закладу «Селищний будинок культури смт. Новопсков» Новопсковського району Луганської області про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди, залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: