Справа № 212/9351/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Пустовіта О.Г.,

при секретарі Конограй В.В.,

розглянувши без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення заробітної плати з ТОВ «Дієста». В подальшому позов було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 липня 2014 року ОСОБА_2 (зараз Сивоглаз) будучи студенткой 5 курсу заочного відділення художньо графічного факультету Криворізького педагогічного інституту була прийнята на посаду продавець непродовольчих товарів до ТОВ «Дієса».

Відповідач неодноразово, починаючи з вересня 2014 року не виплачував їй належну заробітню плату, чим істотно порушував її права та охоронювані законом інтереси.

Так, під час додаткової відпустки у зв'язку з навчанням середня заробітна плата не нараховувалась.

Таким чином заборгованість у зв'язку з відпустокой пов'язаной з навчанням, за період липень-серпень 2014 року, склала:

- кількість днів: липень - 18, серпень 31,

- заробітна плата: липень - 1247.86 гривень, серпень - 2772.11 гривень.

Розрахунок: (1247.86 + 2772.11) / (18 + 31)= 82.04 гривень - середня денна заробітна плата.

Середня заробітна плата за вересень 2014 року - 82.04 * 30 = 2461.20 гривень

ТОВ «Дієса» за вересень 2014 року сплатила - 66.36 гривень. Борг склав 2461.20 - 66.36 = 2394.84 (гривень).

Середня зарплата за жовтень 2014 року - 82.04 * 31 = 2543.24 гривень. Борг склав - 2543.24 гривень

Всього борг за не нараховану заробітну плату під час додаткової відпустки у зв'язку з навчанням у вищих навчальних закладах склав - 4938,08 гривень.

Крім того, відповідно до ст. ст. 94, 95 КЗпП України відповідач зобов'язаний виплачувати заробітну плату, яка не може бути менше встановленого мінімуму, проте в цій частині відповідачем закон порушувався, заробітня плата не виплачувалась.

Заробітна плата:

- у листопаді 2014 року - 511,00 гривень.

- у грудні 2014 року - 571, 30 гривень,

- у січні 2015 року - 64, 14 гривень,

- з лютого 2015 року по серпень 2016 року заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась.

Таким чином за період її роботи на ТОВ «Дієса» є заборгованість по заробітній платі.

Заробітна плата згідно штатного розкладу 1460.00 гривень.

ТОВ «Дієса» за листопад 2014 року сплатила 511.00 гривень. Борг склав 1460.00 - 511.00 = 949.00 гривень.

За грудень 2014 року сплатила 571.30 гривень. Борг склав 1460.00 - 571.30 = 888.70 гривень.

За січень 2015 року сплатила 64.14 гривень. Борг склав 1460.00 - 64.14 = 1395.86 гривень.

З лютого 2015 року по липень 2016 року включно (17 місяців) ТОВ «Дієса» заробітну плату не сплачувала.

Борг склав 1460.00 * 17= 24 820.00 гривень.

Таким чином загальний борг по заробітній платі склав: 4938,08 + 949.00 + 888.70 + 1395.86 + 24820.00 = 32990.64 гривень.

Тому просить стягнути з ТОВ «Дієса» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 32990.64 гривень, без утримання податку й інших обов'язкових платежів та стягнути з ТОВ «Дієса» моральну шкоду, завдану несвоєчасною виплатою заробітньої плати в сумі 5000 гривень, без утримання податку й інших обов'язкових платежів, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача, вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовільнити. 25 травня 2017 року надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні представник ТОВ «Дієста» - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності наданої підприємством, проти позову заперечував, підтримав письмові заперечення надані представником ТОВ «Дієста» - ОСОБА_4, вважав, що вимоги ОСОБА_1 є незаконним та необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

Тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у ст.27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Проаналізувавши зазначені норми ЦПК України, суд вважає, що первісна позовна правомірно уточнена, що відповідає положенням ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2014 року ОСОБА_1 будучи студенткой 5 курсу заочного відділення художньо графічного факультету Криворізького педагогічного інституту була прийнята на посаду продавець непродовольчих товарів, згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» за № 1691-К від 14.07.2014, копія наказу міститься в матеріалах справи.

Відповідно до зазначеного наказу ТОВ "ДІЄСА" 1691-К від 14.07.2014, заробітна плата складає 1460.00 гривень.

Згідно ст. 215 КЗпП України, працівникам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, а також інші пільги, передбачені законодавством.

Згідно ст. 216 КЗпП України, працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки.

Згідно ст. 217 КЗпП України, на час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу), за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата.

Однак судом встановлено, що під час додаткової відпустки у зв'язку з навчанням, підтверджено копією виписки з наказу № 929-с від 02.09.2014 Криворізського педагогічного інституту та довідкою ТОВ «Дієса», середня заробітна плата не нараховувалась, копія виписки та довідка міститяться в матеріалах справи.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці, розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Проте, як вбачається з матеріалах справи, зокрема довідки ТОВ «Дієста», в цій частині відповідачем закон порушувався, заробітня плата не виплачувалась в повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованності по заробітній платі у розмірі 32 990,64 гривень підлягають повному задоволенню, суд погоджується з наданим розрахунком представника позивача, оскільки представник відповідача зобов'язавшись у судовому засіданні надати свій розрахунок, зобов'язання не виконав.

Суд приходить до висновку, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає доведеним спричинення відповідачем позивачеві моральної шкоди невиплатою заробітної плати, але сума за спричинену моральну шкоду занадто завищена, при цьому, враховуються роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди де передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тому необхідно призначити її в розмірі 2 500,00 гривень, що буде відповідати перенесеним позивачем моральних страждань.

Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. ст. 215-217, 237-1, 238 Кодексу Законів про працю, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст. 3, 27, 31, 84, 118, 120, 207, 208-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 32 990,64 гривень, без утриманн податку й інших обовязкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану несвоєчасною виплатою заробітної плати у розмірі 2 500,00 гривень, без утриманн податку й інших обов"язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" на користь держави судові витрати у розмірі 551, 20 гривень та 275,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_5