Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/726/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та з урахуванням доповнень та уточнень позовних вимог (т.1 а.с.118,135) просило стягнути з відповідачів солідарно прострочений борг у розмірі 648,02 доларів США, нараховані відсотки в розмірі 484,99 доларів США та пеню на прострочений борг в розмірі 30295,82 грн.

Позивач зазначав, що 04.07.2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит № 380, за яким останній отримав кредит в сумі 13600 доларів США, з відсотковою ставкою 12 % річних.

В цей же день з метою забезпечення кредитних зобовязань за кредитним договором укладено два тристоронніх договори поруки № 440 та №441, відповідно до яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобовязались відповідати по зобовязаннях за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, тому станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07.02.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по договору про іпотечний кредит №380 від 04.07.2007 року в розмірі 1133,01 долар США, яка складається з простроченого боргу у розмірі 648,02 долара США, нараховані відсотки по угоді 484,99 долара США та пеня на прострочений борг в розмірі 3000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 2847,20 судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №380 (далі Договір), за яким надано кредит в сумі 13600 доларів США, з відсотковою ставкою 12 % річних.

Відповідно п.п. 1.2,1.5 Договору кредит надається на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04.07.2027 року, на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 04.07.2007 року, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Позичальник зобовязується щомісячно до 04 числа місяця, наступного за звітним, здійснити погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 149,75 доларів США, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 04.08.2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у філії-Кіровоградське ОУ АТ «Ощадбанк». Сплата останнього ануїтетного платежу здійснити до 04.07.2027 року.

04.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно до умов якого вона зобовязалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року.

04.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно до умов якого він зобовязався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року.

Крім того, 04.07.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є нерухоме майно, а саме квартира № 157, що розташована в м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня в будинку 22.

Згідно п. 5.2 Договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Пунктом 4.3.2 Договору визначено, що позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі 13600 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадках невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

В порушення умов Договору ОСОБА_2 протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту у встановлений термін, тому станом на 30.11.2016 року розмір заборгованості за Договором складає: 648,02 доларів США - прострочений борг, нараховані відсотки по угоді 484,99 долари США та пеня на прострочений борг 30295,82 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зобовязання поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договорами поруки припинені, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості позичальник ОСОБА_2 порушив зобовязання щодо погашення заборгованості по кредитному договору 06.05.2009 року, а тому у кредитора виникло право предявити вимоги до поручителів з 07.05.2009 року, протягом наступних шести місяців.

Позивач протягом дії договорів поруки не звертався з позовом до поручителів, а звернувся лише 23.03.2016 року.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможна.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №380 (далі Договір), за яким останній отримав кредит в сумі 13600 доларів США, з відсотковою ставкою 12 % річних (т.1 а.с.23-26).

За умовами Договору (п.п. 1.2,1.5) кредит надається на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 04.07.2027 року, на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 04.07.2007 року.

Позичальник зобовязується щомісячно до 04 числа місяця, наступного за звітним, здійснити погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 149,75 доларів США, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 04.08.2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у філії-Кіровоградське ОУ АТ «Ощадбанк». Сплата останнього ануїтетного платежу здійснити до 04.07.2027 року.

04.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №440, згідно до умов якого вона зобовязалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року (т.1 а.с. 27-28).

04.07.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки №441, згідно до умов якого він зобовязався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором про іпотечний кредит № 380 від 04.07.2007 року (т.1 а.с. 29-30).

04.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є нерухоме майно, а саме квартира № 157, що розташована в м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня в будинку 22 (т.1 а.с. 31-33).

Згідно п. 5.2 Договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Пунктом 4.3.2 Договору визначено, що позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі 13600 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадках невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

Боржник ОСОБА_2 належним чином не виконує умови Договору, протягом тривалого часу не здійснює погашення кредиту у встановлений термін, тому станом на 30.11.2016 року розмір заборгованості за Договором складає: 648,02 доларів США - прострочений борг, нараховані відсотки по угоді 484,99 долари США та пеня на прострочений борг 30295,82 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, якщо за умовами окремих договорів поруки №440 та №441 від 04 липня 2007 року поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 узяли на себе зобовязання самостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобовязань боржником ОСОБА_2 за кредитним договором, тому кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручителі) узяли на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 04 липня 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними ануїтетними платежами), щомісячно до 04 числа місяця, наступного за звітним, в сумі 149,75 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань (п.1.5 Договору).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних ануїтет них платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) предявити вимоги до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі №6-3087цс16.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки за умовами Договору погашення кредиту здійснюється черговими платежами суд першої інстанції повинен був дослідити та встановити початок перебігу та закінчення шестимісячного строку по кожному окремому платежу.

Натомість суд першої інстанції встановивши про виникнення заборгованості 06.08.2009 року дійшов висновку, що зобовязання по договорам поруки після спливу шести місяців припинені повністю, що протирічить положенням ч.4 ст.559 ЦК України.

Позивач звернувся до суду з позовом 23.03.2016 року та просив стягнути прострочену заборгованість станом на 11.03.2016 року, в листопаді 2016 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути прострочену заборгованість станом на 31.10.2016 року, про дострокове повернення кредиту позивач до боржника та поручителів не звертався, а відтак порука щодо всіх прострочених чергових платежів не може вважатися припиненою.

Розрахунком заборгованості по простроченому тілу кредиту (т.2 а.с.23) підтверджується, що боржник в період з 06.07.2009 року по 31.11.2015 року здійснював погашення простроченої заборгованості і заборгованість, яка утворилася станом на 06.05.2009 року, була погашена наступними черговими платежами.

Враховуючи, що боржник здійснював погашення простроченої заборгованості наступними черговими платежами, вимоги позивача до поручителів предявлено в межах шестимісячного строку після виникнення боргу по черговому платежу, колегія суддів приходить до висновку, що зобовязання поручителів за договорами поруки по погашенню простроченої заборгованості не припинилася, а тому прострочена заборгованість разом з нарахованими на неї відсотками підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач просив стягнути на його користь 30295,82 грн. пені на прострочений борг.

Згідно довідки про доходи №426 від 12.09.2016 року (т.1 а.с.131) середньомісячна заробітна плата боржника ОСОБА_2 становить 5416,91 грн.

Враховуючи матеріальний стан боржника, що кредит боржник отримав у доларах США і курс долара по відношенню до гривні значно зріс, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені з 30295,82 грн. до 15000 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за подання позовної заяви та апеляційної скарги позивач сплатив 2893,80 грн., з кожного з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 964,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1133,01 доларів США, з яких: 648,02 доларів США прострочений борг, 484,99 доларів США нараховані відсотки та 15 000 грн. пеня на прострочений борг, по договору про іпотечний кредит №380 від 04.07.2007 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1133,01 доларів США, з яких: 648,02 доларів США прострочений борг, 484,99 доларів США нараховані відсотки та 15 000 грн. пеня на прострочений борг, по договору про іпотечний кредит №380 від 04.07.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» по 964 грн. 60 коп., з кожного, судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_7