Справа № 648/137/17
Провадження № 2/648/274/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді: Сокирко Л.М.,

при секретарі: Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 17 січня 2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, мотивуючи його тим, що 4 березня 2013 року померла її мати - ОСОБА_3. ОСОБА_4 її смерті відкрилась спадщина у виді домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області, в якому на даний час проживає вона зі своїми дітьми.

15 листопада 2016 року вона звернулась до Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вважала що прийняла спадщину, так як на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем. 17 листопада 2016 року державним нотаріусом Білозерського району Херсонської області їй було повідомлено, що за даними спадкової справи, яка заведена після померлої ОСОБА_3, спадкоємцями в рівних частинах (по ? частині) є вона - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини після померлої у встановлений законом термін.

Вважає, що ОСОБА_2 має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавця ухилялась від надання допомоги, хоча була зобовязана та мала можливість її надати, в той час коли через похилий вік та тяжку хворобу спадкодавець перебувала у безпорадному стані. Фактично, на початку січня 2013 року за станом свого здоровя спадкодавець перебувала у безпорадному стані, внаслідок чого, остання потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування. Відповідачка є рідною донькою спадкодавця від першого шлюбу, була обізнана про безпорадний стан матері, так як за час хвороби декілька разів бачилася з нею. ОСОБА_2 усвідомлювала свій обовязок перед матірю, мала можливість їй допомогти, проте всіляко ухилялася від надання будь-якої допомоги. На час хвороби матері відповідачка проживала в смт. Білозерка, працювала та мала стабільний заробіток. Про необхідність допомоги матері вона особисто неодноразово заявляла відповідачці та зазначала, що самій надавати допомогу матері вкрай важко і не посильно, однак ОСОБА_2 на ситуацію не зважила, і всю допомогу ОСОБА_3М, була змушена надавати сама, вона взяла на себе всі витрати на лікування, харчування та самостійно доглядала за матірю. Відповідачка не вчинила жодних дій на виконання свого обовязку перед спадкодавцем, не забезпечила її підтримку та допомогу на лікування та поховання, крім того, допомогти якимось чином матері навіть не намагалася.

Просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 4 березня 2013 року, та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати.

6 березня 2017 року, до початку розгляду справи по суті, відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, мотивуючи позов тим, що 4 березня 2013 року померла їх із ОСОБА_1 матір - ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина у виді домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Херсонської області. Вона та ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та такими, що прийняли спадщину. ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживала разом з матір`ю у її будинку. Вона проживає за іншою адресою, але постійно відвідувала матір, допомагала їй матеріально в міру своїх можливостей. Мати отримувала пенсійне забезпечення на достатньому рівні, яке забезпечувало їй змогу придбати необхідне, але грошовими коштами розпоряджалась ОСОБА_1 Вважає, що ОСОБА_1 повинна бути усунута від права на спадкування, так як при житті покійна мати часто жалілася, що в умовах спільного проживання з ОСОБА_1, остання створює гнітючу психологічну атмосферу. Хронічні стресові стани, спровоковані діями ОСОБА_1 викликали у матері на фоні перенесено інсульту і захворювання на цукровий діабет. На початку 2013 року стан здоров`я матері потребував госпіталізації. Коли мати перебувала в лікарні, ОСОБА_1 в її присутності та присутності медичного персоналу та матері, в грубій формі заявила, щоб вона забрала матір до себе додому, при цьому повідомила, що перевезе ліжко та санітарний стілець матері до її будинку. Згодом, ОСОБА_1 дійсно перевезла вказані речі до її будинку. ОСОБА_4 зазначених подій, стан матері значно погіршився та вона 4 березня 2013 року померла.

Вважає, що ОСОБА_1 об`єктивно розуміючи, що вона проживає разом із матір`ю в належному останній будинку, маючи змогу надавати допомогу матеріально і фізично, розуміючи, що мати потребувала саме її допомоги через фізичну наближеність, ОСОБА_1 внаслідок спільного проживання в одному будинку, ухилялася від її надання.

Просила усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 4 березня 2013 року.

В ході судового засідання позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 просив первісний позов задовольнити та в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 первісний позов не визнала, суду пояснила, що позивачкою ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б були підставою для усунення її від спадкування. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_6 просив в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити, виходячи зі слідуючого:

Із матеріалів справи вбачається, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_3, яка, згідно свідоцтва про смерть (серія 1-КГ № 160645), померла 4 березня 2013 року в смт. Білозерка Херсонської області.

Відповідно до спадкової справи № 165/2013 до майна померлої 4 березня 2013 року ОСОБА_3, заведеної 14 травня 2013 року Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області, сторони у справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону у спірних правовідносинах слід встановити у сукупності як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

В абзаці 3 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про практику у справах про спадкування роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Отже, підлягає з'ясуванню, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

Як вбачається із довідки Комунального підприємства Білозерська центральна районна лікарня № 192/8 від 27 лютого 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 24 лютого 2012 року по 12 березня 2012 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба Ш, перебральний атеросклероз Ш, ДЕП Ш, гостре порушення мозкового кровообігу (25 лютого 2012 року) з лівобічним геміпарезом. Дизартрія. ІХС, дифузний кардіосклероз СН ЇЇА ФК Ш. Цукровий діабет II тип, вперше виявлений. 10 березня 2013 року поступила в реанімаційне відділення, 12 лютого 2013 була переведена до терапевтичного відділення з діагнозом: ЇХС. Нестабільна стенокардія 10 лютого 2013 року. Дифузний кардіосклероз. СН ЇЇ Б ст. ФК 3-4 з нападами серцевої астми. Застійна пневмонія зправа. ДЕП Ш. Наслідки ГПМК (25 лютого 2012 року) з лівобічним геміпарезом. Цукровий діабет ЇЇ тип, ЇЗ середнього ступеню важкості, некомпенсований. Діабетична фефропатія. ХНН ЇЇ ст. Виписана 1 березня 2013 року.

Ознайомившись із вказаною довідкою та медичними картами стаціонарного хворого ОСОБА_3 № 884/186 за 2012 рік та № 650 за 2013 рік, вбачається, що ОСОБА_3 хворіла з 2011 року, вперше була госпіталізована 24 лютого 2012 року. В період госпіталізації з 24 лютого 2012 року по 12 березня 2012 року ОСОБА_3, як вбачається із медичної картки стаціонарного хворого № 884/186 за 2012 рік, отримувала лікування за рахунок бюджетних коштів, як учасник Великої Вітчизняної війни. Із записів лікаря від 7 березня 2012 року вбачається, що ОСОБА_3 скаржилася на біль в лівій нозі, однак при підтримці ходить з паличкою.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердженння те, що ОСОБА_3 в період з 2011 року по січень 2013 року перебувала в безпорадному стані та потребувала постійного догляду за нею.

В-друге ОСОБА_3 була госпіталізована 10 лютого 2013 року та виписана з лікарні 1 березня 2013 року, а 4 березня 2013 року померла.

Із пояснення сторін в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 проживала в окремому житловому приміщенні, яке входить до складу домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Херсонської області разом зі співмешканцем ОСОБА_7 Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю, окремо від ОСОБА_3 проживала в житловому будинку, який входить до складу вище зазначеної домубудівлі.

Сторони в судовому засіданні намагалися довести факт того, що ОСОБА_3, в період з січня 2013 року по день її смерті - 4 березня 2013 року перебувала в безпорадному стані, внаслідок чого потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування.

А ні позивачка за первісним позовом, а ні позивачка за зустрічним позовом не надали суду переконливих доказів того, що в період з січня 2013 року по 10 лютого 2013 року (день госпіталізації) ОСОБА_3 знаходилась в безпорадному стані. Так, в матеріалах справи відсутні медичні документи, які б підтверджували безпорадний стан спадкодавця у зазначений період.

Таким чином, зазначений стан був виявлений у ОСОБА_3 в період її госпіталізації з 10 лютого 2013 року по 1 березня 2013 року.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області № 1213/04 від 30 березня 2017 року вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_3 станом на 1 січня 2012 року складав - 1356 грн., а на 1 січня 2013 року - 1575 грн.

При цьому, як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 та її пояснень в судовому засіданні, остання з період з 1 листопада 2012 року та на день смерті ОСОБА_8 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення шести років.

Крім того, відповідно до довідки ТОВ Херсонський тепличний комбінат про середню заробітну плату ОСОБА_2, заробітна плата останньої в січні 2013 року складала 993 грн. та в лютому 2013 року 1173 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3.М. в 2013 році отримувала значно більшу пенсію, чим заробітна плата ОСОБА_2, а ОСОБА_1 в той же час доходів не мала.

Тобто доводи сторін про те, що кожна із них могла надавати матеріальну допомогу ОСОБА_3 не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1, як доказ того, що вона надавала матері матеріальну допомогу, а саме купувала медикаменти, надала суду копії товарних чеків за період з 10 лютого 2013 року по 20 лютого 2013 року. Однак, нею не доведено, що вказані медикаменти були придбані нею за її особисті кошти, а не за кошти самої ОСОБА_3

А ні позивачкою за первісним позовом, а ні позивачкою за зустрічним позовом не доведено факт того, що як відповідачка за первісним позовом, так і відповідачка за зустрічним позовом мали можливість надавати матері допомогу, але відмовлялися це робити.

В ході судового засідання за клопотанням сторін в якості свідків були допитані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_13 Однак жоден із свідків не підтвердив того факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлялися надавати допомогу матері, тобто умисно ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання матері.

Крім того, жоден із свідків не посилався на те, що ОСОБА_3 за життя бажала позбавити спадщини когось із дітей.

Таким чином, сторонами не доведено, що спадкодавець ОСОБА_3 до дня її госпіталізації до лікарні - 10 лютого 2013 року перебувала у безпорадному стані. Не доведено також, що спадкодавець потребувала сторонньої допомоги саме від відповідача (як ОСОБА_2, так і ОСОБА_1В.) і та мала можливість її надавати, але ухилялася від її надання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 за первісним позовом про усунення відповідачки ОСОБА_2 від права на спадкування та вимоги позивачки ОСОБА_2 за зустрічним позовом про усунення відповідачки ОСОБА_1 від права на спадкування є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 60, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1216,1218, 1224 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про практику у справах про спадкування, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: Сокирко Л.М.