Провадження № 2/752/2122/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.05.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Безверхої Н.В.

Чечельницького В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

участю представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, суд -

Встановив

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача суму боргу у розмірі 76 854 грн. 22 коп. та стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 43 801 грн. 22 коп.

В обґрунтування позову представник вказував, що позивачу по справі на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1, 2012 року випуску, котрий був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія».

19.09.2014 року о 15 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Червоноармійська, під час здійснення позивачем розвороту на вул.. Горького відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю її транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» д.н.з. НОМЕР_2 та транспортного засобу «Subaru Forester» д.з.н. НОМЕР_6 власником котрого є гр.. ОСОБА_6.

В цей же день, в телефонному режимі представником позивача повідомлено страхову компанію про настання транспортної пригоди, а через декілька днів звернулися до страховика за адресою, місто Київ, вул. Саксаганського, 77 для написання заяви по пригоді, після чого була сформована справа за № 1291-14К.

З моменту телефонного повідомлення страховика та написання заяви по даному випадку, працівниками страхової компанії жодного разу не вчинено дій по огляду транспортних засобів тощо.

08.10.2014 року ФОП ОСОБА_7 був сформований звіт № 505-15 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу на підставі котрого відбувся ремонт машини за кошти позивача.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.10.2014 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 374грн.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.07.2016 року провадження в справі про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення припинено у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Після закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_4 - звернулась до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» для написання заяви про відшкодування шкоди, після чого було заведено страхову справу № 391-16К.

14 жовтня 2016 року на адресу представника позивача надійшов лист від ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 29.09.2016 року за вих. №2180-відмовлено позивачу у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вважає, що прийняте рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування є таким, що не відповідає фактичним обставинам.

Також, позивач вказує сума матеріального збитку котра не покривається страховим відшкодуванням підлягає стягненню з винної особи, а саме з ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача в позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував, що 18 вересня 2014 року представник позивача надав до товариства повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, а лише 29 серпня 2016 року представником позивача було надано до заяву про отримання страхового відшкодування, у зв'язку з чим, на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7.

З постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2014 року по справі № 752/15933/14-п вбачається, що ОСОБА_6 10.09.2014 року о 15 год. 20 хв. в м. Києві на вул.Горького, керував автомобілем «Субару», державний номерний знак НОМЕР_3, не врахував дорожню обстановку та при виникненні перешкоди, не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспорту, або безпечного об'їзду, не витримав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 13.3 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ст.124 КУпАП України. Вказаною постановою ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 374 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу АІ/1042307.

18 вересня 2014 року представник позивача надав до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомлення про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2016 року по справі № 752/16000/14-п провадження у справі про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (за вказаною дорожньо-транспортною пригодою) закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Після чого, 29 серпня 2016 року представником позивача було надано до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заяву про отримання страхового відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Чинне законодавство чітко розмежовує повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування, оскільки повідомлення подається в стислі строки для забезпечення можливості страховика у розслідуванні причин та обставин ДТП, а заява - є підставою для прийняття рішення про виплату та порядок виплати страхового відшкодування і складання страхового акту.

Відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів відповідного подання до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» упродовж одного року з моменту дорожньо-транспортної пригоди заяви на виплату страхового відшкодування позивач не надав.

Згідно з п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Наведена норма визначає підставу для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» суми страхового відшкодування не підлягають задоволенню.

Крім того, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі звіту № 505-14 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Suzuki Grand Vitara державний номер НОМЕР_2, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 08 жовтня 2014 року, вбачається, що вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля складає 66 947 грн. 22 коп.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, та те, що суд під час розгляду справи не може виходити за межі заявлених позивачем позовних вимог з відповідача ОСОБА_6 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 43 801 грн. 22 коп.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 43 801 грн. 22 коп. та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а всього 44 352 грн. 42 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя