Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0616/2-108/12 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В.Б.
Категорія 20 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову посилалась на те, що 01.09.2000 року вона купила квартиру №128 по вул.Карла Маркса (нині вул.Соборності),13 в м.Новоград-Волинський Житомирської області у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Однак в даній квартирі вона не проживала оскільки тривалий час перебувала за кордоном. В квартирі разом зі своєю сімєю проживав її син ОСОБА_3 При повернені влітку 2010 року до України вона вирішила проживати в своїй квартирі, але їй стало відомо від свого сина, що квартира на підставі договору купівлі-продажу 21.08.2003 року продана її невістці ОСОБА_2 Доручень на продаж квартири вона не давала, на момент укладання договору купівлі-продажу її не було в Україні. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 128; стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та понесені судові витрати; застосувати наслідки недійсності правочину, а саме договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 128. Під час розгляду справи було залучено до участі в справі треті особи - приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4, ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №128 по вул.Карла Маркса (Соборності),13 в м.Новоград-Волинський від 21.08.2003 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 128. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 квартиру №128 по вул.Карла Маркса (Соборності),13 в м.Новоград-Волинський, одержану на виконання договору купівлі-продажу від 21.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 128. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 622 грн. 22 коп. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що ТОВ «Кей-Колект» є правонаступником третьої особи - ПАТ «УкрСиббанк». Приватний нотаріус ОСОБА_8 безпосередньо була присутня при укладанні спірного договору та посвідчила його дійсність, що спростовує висновки суду першої інстанції про укладання договору за відсутності волевиявлення ОСОБА_1

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Таким чином, на спірні правовідносини щодо підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2003 року, поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Глава 3 цього Кодексу передбачала підстави і необхідність визнання угод недійсними.

Так, згідно із ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 48 ЦК УРСР зазначено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 вересня 2000 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром №1715, який зареєстрований в Новоград-Волинському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.11.2000 року в реєстрову книгу №2 за №8/17, належала квартира №128 по вул.Карла Маркса (Соборності),13 в м.Новоград-Волинський Житомирської області.

З договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2003 року слідує, що цього дня між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири №128 по вул.Карла Маркса (Соборності),13 в м.Новоград-Волинський Житомирської області за 64 621 грн.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилалась на те, що вона не підписувала спірний договір купівлі-продажу квартири від 21.08.2003 року, на момент його укладання перебувала за межами України, доручень на продаж квартири не давала.

Згідно ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, як правило, належить власникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦК УРСР письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

З висновку судово-почеркознавчої експертизи №543 від 06.03.2012 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «продавець» у примірнику договору купівлі продажу квартири від 21 серпня 2003 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням її підпису.

Частиною 6 ст. 147 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу, суд першої інстанції оцінив висновок експерта як такий, що є обов'язковим для суду та не врахував наступне.

Так, відповідно до п.1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. ОСОБА_7 зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

Пунктом 3.1. цієї Інструкції визначено, що експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

Судом першої інстанції для порівняльного досліження були надані зразки підпису ОСОБА_1: вільні - у наказі №1 від 17.04.2007 року ТОВ «Агро-Веба», копії заяви №540045 на страхування життя з участю у резервах бонусів; експериментальні на одному аркуші білого паперу формату А-4. Крім того, електронною поштою надійшли електрокопії сторінок паспорту громадянина України серії ВМ №295214 та закордонного паспорту № АТ 178192 ОСОБА_1

На виконання клопотання судового експерта суд першої інстанції направив лише додаткові вільні зразки підпису ОСОБА_1 у рахунках на електроенергію №12694 від 14.08.2006 року та № 16323 від 14.10.2006 року; додаткові експериментальні на шести аркушах білого паперу формату А-4.

Натомість, незважаючи на те, що судом першої інстанції не були в повному обсязі направлені вільні зразки підпису ОСОБА_1 не менше ніж на 15 документах, судовий експерт провів експертизу.

Після проведення експертизи, експерт повернув до суду першої інстанції вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_1, але в матеріалах справи їх немає.

Задовольняючи вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що експертиза проведена в порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся з клопотанням, в якому просив призначити у справі повторну комісійну почеркознавчу експертизу.

Позивачка ОСОБА_1 ухилялася від надання вільних та експериментальних зразків підпису та неодноразово не з'являлася в судові засідання.

У зв'язку з цим, ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.12.2016 року в порядку ст.137 ЦПК України було доручено Новоград-Волинському міськрайонному суду відібрати у ОСОБА_1 вільні та експериментальні зразки підпису.

Однак, ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2017 року ухвала апеляційного суду Житомирської області повернута без виконання, оскільки ОСОБА_1 в судові засідання 18.01., 24.01. та 26.01.2017 року не з'явилася.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28 лютого 2017 року було задоволено клопотання та призначено у справі повторну комісійну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

29 березня 2017 року від судових експертів Київського НДІСЕ надійшло клопотання про надання вільних зразків підпису ОСОБА_1 за 2002-2003 роки та експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 Крім того повідомлялося, що без додаткових вільних зразків підпису ОСОБА_1 за 2002-2003 року проведення експертизи неможливо.

Апеляційному суду ОСОБА_1 не надала вільні зразки підпису та не з'явилася в судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису.

17.05.2017 року Київський НДІСЕ направив до апеляційного суду Житомирської області цивільну справу та повідомлення про неможливість надання висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи, оскільки не виконано доручення від 29.03.2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В ході розгляду даної справи апеляційним судом дотримано вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясування обставин справи.

За умов суперечливості доказової бази для правильного вирішення спору по справі була призначена повторна комісійна почеркознавча експертиза, між тим, позивачка ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх процесуальних обов'язків та не надала вільні та експериментальні зразки підпису, які необхідні для проведення такої експертизи.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 інтересу до справи не виявила.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами того, що договір купівлі- продажу квартири від 21.08.2003 року підписаний не нею, а іншою особою, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу необхідно відмовити, скасувавши рішення суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.318 ЦПК України підлягає скасуванню і рішення апеляційного суду Житомирської області від 11.07.2012 року, яким оскаржуване рішення залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині немає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з позивачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» підлягають стягненню судові витрати в сумі 160 грн. 05 коп., понесені останнім за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2012 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 160 грн. 05 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді