АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3571/17 Головуючий 1 інст. Саркісян О.А.
Справа № 644/4377/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: окреме провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

ОСОБА_1,

секретаря Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Харківська обласна державна адміністрація,-

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просила встановити юридичний факт, що належні їй на праві власності нежитлові приміщення підвалу № ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ, VІа; напівпідвалу №1-12, 4а, 5а загальною площею 532,9 кв.м. в літ «А-6» в будинку по вул..Римарській, 6 в м. Харкові, не є частиною нерухомої памятки архітектури та містобудування місцевого значення.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 квітня 2017 року у задоволенні вимог ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, що належні їй на праві власності нежитлові приміщення підвалу № ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ, VІа; напівпідвалу № 1-12, 4а, 5а загальною площею 532,9 кв.м. в літ «А-6» в будинку по вул. Римарській, 6 в м.Харкові, не є частиною нерухомої памятки архітектури та містобудування місцевого значення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви.

В обгрунтування скарги посилається на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує на ті ж самі підстави, на які посилався в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення і наполягає на тому, що в матеріалах справи відсутні документи, які є необхідними для визнання будівлі памяткою історії та культури.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки дослідженим доказам щодо набуття заявником права власності на нежитлові приміщення.

Судом зроблено висновок про наявність спору про право, але не зазначено наявність якого саме спору та між якими особами.

Суд одночасно послався на окремі норми матеріального права, які є різними за змістом та різними за дією у часі.

Судом проігноровано доводи заявника, що невизначеність правового питання щодо наявності або відсутності обмежень у користуванні належного їй нерухомого майна порушує її право на вільне володіння власністю, гарантоване ст. Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основополжних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що будь-який обєкт культурної спадщини, внесений до переліку памяток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» з прийняттям Закону України « Про охорону культурної спадщини» не втрачає свого спеціального статусу як памятка. Належні заявниці на праві власності нежитлові приміщення, будучі внесені до списку ( переліку) памяток історії та культури місцевого значення, залишають за собою свій статус до моменту прийняття рішення про їх включення ( не включення) до Реєстру.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Зі змісту заяви вбачається, що звернення до суду обумовлено неможливістю проведення ремонтних робіт у приміщенні, що належать заявнику на праві власності.

Як в заяві, в апеляційній скарзі так і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник заявника обгрунтовував звернення до суду порушенням права його довірителя на володіння належним їй майном.

Судова колегія вважає, що посилання на порушення права володіння нежитловими приміщеннями заявника свідчить про наявність спору про право власності (володіння, користування, розпорядження) у даних правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належать нежитлові приміщення підвалу № ІІ, ІІІ, ІV, V, VІ, VІа; напівпідвалу № 1-12, 4а, 5а загальною площею 532,9 кв.м. в літ «А-6» в будинку по вул. Римарській, 6 в м.Харкові ( а.с.28-29).

Рішенням Харківського облвиконкому від 30.04.1980 року №334 будинок № 6 по вул. Римарській в м.Харкові включено до списків (переліків) пам'яток історії та культури місцевого значення в порядку, визначеному законом Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», який діяв на той час ( а.с.77-79).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону івикористання пам'яток історії та культури", визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Крім того, згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам'ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на національні, культурні та історичні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, рішення суду першої інстанції від 12 квітня 2017 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 залишенню без розгляду. Заявник не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права до особи, яка може бути зобов»язана судом відновити це право у заявлений у позові спосіб, який передбачений законом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 квітня 2017 року скасувати. Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Харківська обласна державна адміністрація залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_1