У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про стягнення боргу та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що земельна ділянка площею 12,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1 належить йому на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 16 січня 2003 року.

Між ним та ПАОП «Промінь» був укладений договір оренди землі № 75 (без дати укладення), який зареєстровано 10 серпня 2004 року Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах в реєстрі за № 64.

Згідно умов вказаного договору ПАОП «Промінь» зобов'язаний сплачувати позивачу орендну плату за користування даною земельною ділянкою.

До 2013 року оренда плата виплачувалася відповідачем у передбачені договором строки, а в 2014-2015 роки відповідач умисно припинив сплачувати йому орендну плату.

Пунктом 2.3.3. договору оренди землі передбачено, що у випадку не внесення орендної плати в строки визначені договором, відповідач сплачує пеню у розмірі 0, 3 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 33 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконує і умисно не сплачує йому орендну плату за 2014 рік та 2015 рік, що є підставою для розірвання договору оренди землі.

Відповідно до п. 4.2. та п. 4.3. договору оренди землі даний договір припиняється у випадку не сплати орендної плати у строки визначенні договором.

Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 59 333,75 грн та розірвати договір оренди земельної ділянки площею 12,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений між ним та ПАОП «Промінь» № 75 без дати укладення, який зареєстрований Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах в реєстрі 10 серпня 2004 року за № 64.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 29 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами установлено, що спірна земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 16 січня 2003 року. Між сторонами був укладений договір оренди землі № 75, в якому дати укладання не зазначено. Договір зареєстровано 10 серпня 2004 року Красноградським районним відділом Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в реєстрі за № 64 на земельну ділянку площею 12,06 га, кадастровий № НОМЕР_1.

Згідно п. 2.3.1. договору оренди землі та додатку 1 до даного договору, орендну плату встановлено в розмірі 1,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Наказами керівника ПАОП «Промінь» орендна плата була збільшена у 2014 року до 4 %, а в 2015 році до 5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.3.2 договору оренди землі орендар сплачує орендодавцю орендну плату протягом дії договору не пізніше як у термін від 01 серпня по 31 грудня кожного року.

Згідно ст.ст. 21-22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтею 24 цього Закону, в тому числі в частині своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Установлено, що ПАОП «Промінь» у 2014 році та 2015 році не було своєчасно здійснено плату орендної плати, однак такі порушення відбулись не з вини відповідача та його умисного ухилення від зобов'язань покладених на нього умовами договору оренди землі № 75, а внаслідок недобросовісного ставлення ОСОБА_2 до взаємовідносин з ПАОП «Промінь».

Відповідно до платіжного доручення від 29 лютого 2016 року відповідачем було перераховано розмір орендної плати на картковий рахунок ОСОБА_2 за 2014 рік, 2015 рік та 2016 рік.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність факту систематичного невиконання відповідачем договірних зобов'язань, який міг би бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. А також, позивачем не надано доказів того, що він звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати.

Судові рішення ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про стягнення боргу та розірвання договору оренди землі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов