Справа № 627/47/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Вовк Л.В.

з участю секретаря Солонецької Я.В.,

представника позивача- Луньова В.П.,

позивача- Петриченка С.І.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння ,третя особа - Козіївська сільська рада Краснокутського району Харківської області ,

у с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав , що з квітня 2009 року по серпень 2016 року проживав однією сім»єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 в будинку по вул. Горького,35 в с.Козіївка Краснокутського району Харківської області. Повернувшись з роботи 07 серпня 2016 року позивач виявив , що з будинку зникло власне майно , а саме : кухонні меблі, євроліжко , стінка , холодильник-морозильник , гроші в сумі 5000 грн. та інше майно, про що звернувся з заявою в поліцію. По даному факту було відкрите кримінальне провадження та вказане майно слідчим виявлено за місцем проживання ОСОБА_1 в м.Люботин. Вказані речі він придбав за власні кошти , і є виключно його майном , а відповідач ,на його думку ,незаконно заволоділа чужим майном . Прохав витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь позивача : кухонні меблі вартістю 2015 грн., стінку БЦ « Мона» вартістю 2100 грн., холодильник-морозильник вартістю 3000 грн., євро- ліжко вартістю 3380 грн., грошові кошти в сумі 5000 грн. та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 640 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов , просили задовольнити.

Відповідач позов не визнала , просила відмовити , оскільки спірне майно набуте під час фактичного шлюбу і є їх спільною сумісно власністю, мирним шляхом розділити майно з позивачем не можуть, оскільки ОСОБА_2 повідомив, що нічого не віддасть .

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , матеріали кримінального провадження , допитавши свідків , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено , що ОСОБА_2, на праві приватної власності , є власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Горького,35 в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області .

У вказаному житловому будинку ОСОБА_2 зареєстрований з 28 квітня 2009 року.

Відповідно до довідки Козіївської сільської ради , ОСОБА_1 зареєстрована в будинку позивача з 28.04.2009 року, але не проживає.

За заявою ОСОБА_2 від 07.08.2016 року було відкрите кримінальне провадження про крадіжку майна, внесене до ЄРДР за № 00000538 від 08.08.2016 р. . Постановою слідчого СВ Краснокутського ВП ГУНП в Харківській області від 28.12.2016 року кримінальне провадження закрито , в зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні та з матеріалів кримінального провадження встановлено , що сторони з 2005 року по серпень 2016 року проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу на протязі 11 років. За час спільного проживання придбали майно , в тому числі меблі , побутову техніку, сільськогосподарську автотехніку, автомобіль легковий, худобу.

Відповідач у судовому засіданні не заперечувала , що дійсно забрала спірне майно , окрім коштів в сумі 5000 грн., так як вважає його спільно нажитим майном.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що 08.12.2007 року ОСОБА_1 придбала пральну машину «ZANUSSI» вартістю 1847 ,50 грн. , про що свідчить кредитний договір від 08.12.2007 року та видаткова накладна , 30.10. 2011 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір з АТ « Дельта Банк» та придбала на суму 6308,06 грн. побутову техніку.

Допитана по справі свідок ОСОБА_4М . пояснила , що дійсно сторони проживали однієї сім»єю без реєстрації шлюбу на протязі 11 років, вели спільне господарство .За час спільного проживання , за спільні кошти придбали побутову техніку , меблі , худобу, автомобіль ,провели в будинку ремонт.

Допитані по справі свідки ОСОБА_5 та Лук»яненко Є.М. пояснили, що сторони проживали без реєстрації шлюбу , нові речі придбали за спільні кошти .

Допитана по справі свідок ОСОБА_6 пояснила суду , що бачила як на подвір»ї домоволодіння ОСОБА_2 в кінці серпня 2016 року знаходився автомобіль .Від мешканців села дізналася , що співмешканка ОСОБА_2- ОСОБА_1 вивезла майно. Свідку відомо , що сторони проживали однією сім»єю . Кому саме належить майно, свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснила , що позивач є її рідним дядьком та що дійсно сторони проживали як одна сім»я без реєстрації шлюбу. В кінці серпня 2016 року ОСОБА_1 покинула ОСОБА_2 та забрала з будинку : меблі , постільну білизну, посуд. На її думку, всі речі купував її дядько за власні кошти , оскільки їздив на заробітки та отримував кредит.

Згідно довідки відділу освіти Краснокутської РДА від 24.04.2017 р. , записами в трудовій книжці , ОСОБА_1 працювала з 01.06.2006 року по 31.08.2016 року в Козіївській загальноосвітній школі та отримувала заробітну плату.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначенимст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Статтями 10,60 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач наполягає, що він є власником майна, що наданий час знаходиться у відповідача в АДРЕСА_1., тому просив витребувати вказане майно від відповідача ОСОБА_1, яка користується ним ,на його думку, без належної правової підстави.

Згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно дост. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбаченихстаттею 346 ЦК України.

За змістом ст. 399 ЦК України, право володіння припиняється у разі: 1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування майном власник або особа, яка є добросовісним володільцем цього майна має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема, із позовом про витребування майна.

Так, відповідно до частини 1 статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірне майно належало на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 і є виключно його майном та на цей час позивач є власником або добросовісним володільцем цього майна.

Надані позивач видаткові накладні від 16.08.2001 року про придбання меблевої стінки на суму 2015 грн., меблевої стінки « Мона» вартістю 2100 грн. від 07.10.2011 року , сервісний сертифікат на холодильник-морозильник , товарний чек від 17.04.2015 року на євро ліжко на суму 3380 грн., не свідчать про те, що їх придбав особисто за свої власні кошти позивач.

Посилання позивача про те, що ОСОБА_1 за час спільного проживання не мала достатніх коштів для придбання або покращення майна без залучення коштів позивача, спростовуються довідкою з місця роботи відповідача, показаннями свідків ОСОБА_5, Лук»яненко Є.М., копіями кредитних договорів.

Оскільки належними та допустимими доказами в цій справі не підтверджено, що спірне майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2, то позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння є передчасними та такими , що задоволенню не підлягають.

На думку суду , позивачу необхідно звернутися до суду з заявою про підтвердження факту проживання однією сім»єю сторін без реєстрації шлюбу , довести ведення спільного господарства та вирішити питання про поділ майна.

Керуючись ст. ст. 328,387,391,399,400 ЦК України , ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

ухвалив :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вовк Л. В.