АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/3700/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із
договорів надання послуг
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року за позовом комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

16 грудня 2016 року представник Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі КП «Жилкомсервіс») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 мешкає в житловому будинку комунальної власності територіальної громади міста Харкова, розташованому за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 173 В, кв. 34, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, оскільки їх отримує.

Внаслідок невиконання відповідачем обовязків, покладених на неї чинним законодавством та умовами договору, станом на 01 грудня 2016 року, утворилася заборгованість перед КП «Жилкомсервіс» за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в сумі 8200 грн. 43 коп.

КП «Жилкомсервіс» було подано заяву про видачу судового наказу до Комінтернівського районного суду м. Харкова, у чому їм було відмовлено в звязку з подачею позовної заяви.

Позивач зазначив, що про наявність заборгованості ОСОБА_1 щомісяця було повідомлено шляхом вручення їй письмового розрахунку наданих послуг, їх вартості та суми заборгованості (квитанції).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року позов комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 3 661,52 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 615,28 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, що суд не прийняв до уваги доводи щодо спливу строку позовної давності та відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року.

Представник КП «Жилкомсервіс» та ОСОБА_1 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а. с. 131-132).

Будь-яких клопотань, на час розгляду справи, про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконувала належним чином покладені на неї обовязки зі сплати комунальних послуг за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у звязку з чим з неї підлягає стягненню заборгованість в межах строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 07 листопада 2016 року, ОСОБА_1 є власником та постійно проживає в квартирі, що розташована за адресою: м. Харків, пр.-т. Гагаріна, будинок №173 В, квартира №34, в будинку, що належить територіальній громаді м. Харкова ( а. с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 року №1186 КП «Жилкомсервіс» визнано виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова (а. с. 9, 46).

Згідно публічного договору про надання житлово-комунальних послуг опублікованого 28.11.2006 року у спецвипуску газети «Слобода» №95/1, зі змінами опублікованими 29.12.2009 року в газеті «Харьковские известия», КП «Жилкомсервіс» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а. с. 8)

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 809 від 09.11.2011 року затверджено визначені площі прибудинкових територій житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова, які підлягають прибиранню та знаходяться в господарському відданні КП «Жилкомсервіс» в додатку до якого зазначено будинок №173 В, по проспекту Гагаріна, в м. Харків (а. с. 49).

Згідно Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрав України від 11.10.2002 року №1521 для приймання-передачі житлового комплексу або його частини на баланс, утворюється відповідна комісія. Комсія визначає технічний стан житлового комплексу або його частини відповідно до вимог законодавства та складає акт приймання- передачі. Датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акту приймання-передачі. Акт передачі будинку на баланс ОСББ з адресою: м. Харків, пр.-т Гагаріна, буд. 173 В, до суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі відносно того, що КП «Жилкомсервіс» не є балансоутримувачем та управителем будинку, де розташована належна їй на праві власності квартира, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник квартири багатоквартирного будинку є співвласником допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязаний брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 цього Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

В матеріалах справи міститься довідка про нарахування та оплату ОСОБА_1 витрат понесених КП «Жилкомсервіс» внаслідок обслуговування житлового приміщення, відповідно до якого станом на 01.01.2017 року заборгованість відповідача становить 8 200, 43 грн. (а. с. 10-12).

Як вбачається з довідки КП «Жилкомсервіс» заборгованість відповідача з січня 2014 року по грудень 2016 року за отримані послуги, які надає КП «Жилкомсервіс», по особовому рахунку № складає 3 661, 52 грн. (а .с. 63- 64).

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 від отримання послуг КП «Жилкомсервіс» не відмовлялася.

ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності, в якій зазначала, що в позовній заяві позивач просить стягнути з неї борг за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 01.01.2007 року по 13.12.2016 року, що порушує строки позовної давності (а. с. 80).

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про який заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При ухваленні рішення суд першої інстанції врахував пропуск строків позовної давності та стягнув з відповідача суму в межах трирічного строку за період з 01.01.2014 року по 31.12. 2016 року у розмірі 3 661,52 грн., тобто за три роки до винесення судом судового наказу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в зазначеній частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що судом не застосована позовна давність, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки судом першої інстанції стягнуто заборгованість за три роки з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

Посилання ОСОБА_1 щодо невідповідності розрахунку заборгованості, наданої КП «Жилкомсервіс», дійсній заборгованості, колегія суддів також не бере до уваги.

Надані позивачем до суду розрахунки належним чином оформлені та завірені.

Будь-яких доказів на їх спростування ОСОБА_1 не надала.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для сумніву в наданих до суду першої інстанції розрахунках.

Не погоджується колегія суддів із доводами апеляційної скарги про те, що оскільки між ОСОБА_1 та КП «Жилкомсервіс» не укладено договір, то вона не повинна нести витрати з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, більш того, що прибудинкова територія у будинку № 173 В по пр.-ту Гагаріна в місті Харкові, відсутня.

Згідно постанови Верховного Суду України у справі №3-184гс14, від 25.11.2014 року, споживачі зобовязані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновки Верховного Суду України повинні враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що між нею та КП «Жилкомсервіс» не було укладено письмового договору щодо отримання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, є необґрунтованими.

Крім того, площа прибудинкової території зазначеного будинку затверджена рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 809 від 09 грудня 2011 року.

Зазначене рішення у встановленому порядку не оскаржене та не скасоване.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, їм надана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,304, п. 1 ч.1 ст. 307, п.1 ст. 312, ст. 313, ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий А.І.Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_2