печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Москаленко К.О.,

при секретарі - Ольховській М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Президента України Порошенка Петра Олексійовича - про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

27.12.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить визнати ст. 131-2 Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 02.06.2016 незаконною, а при неможливості визнання такої статті незаконною застосувати Конституцію України та стягнути з Верховної Ради України на його користь моральну шкоду в розмірі 51 000 грн. 00 коп., з Президента України Порошенка П.О. на його користь моральну шкоду в розмірі 51 000 грн.00 коп.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідачі у 2016 році прийняли ряд законодавчих актів, які за своїм змістом не відповідають Конституції України, Конвенції, акти направлені на звуження прав і свобод людини мати належний доступ до суду, мати захисника, представника в суді на свй вибір. Внаслідок чого позивачу створюються перешкоди у здійсненні правозахисної діяльності на оплатній та безоплатній основі, що призвело до заподіяння йому моральної шкоди, яку він оцінює у загальному розмірі 10 2000 грн. 00 коп.

Ухвалою від 01.03.2017 закрито провадження у справі за вказаним позовом про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди в частині вимог: визнати ст. 131-2 Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 02.06.2016 незаконною, а при неможливості визнання такої статті незаконною застосувати Конституцію України.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Верховна Рада України, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, направила через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника та одночасно просила закрити провадження у вказаній справі.

Представник відповідача Президента України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, направив через канцелярію суду письмові заперечення про розгляд справи за відсутності представника. Згідно письмових заперечень представник відповідача зазначив про відсутність будь-яких доказів, що підтверджують протиправні дії або бездіяльність Президента України, які призвели до заподіяння позивачу моральної шкоди, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Обґрунтовуючи позов позивач ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України ряду законодавчих актів, які за своїм змістом не відповідають Конституції України, Конвенції, звужують права і свободи людини мати належний доступ до суду, мати захисника, представника в суді на свій вибір позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 2000 грн. 00 коп.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази - фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями або бездіяльністю Верховної Ради України, Президента України Порошенка П.О. було завдано моральну шкоду, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Крім того, позивач у своєму позові не навів, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що позивачу завдано моральну шкоду діями відповідачів, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 169, 209, 213 - 215, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Президента України Порошенка Петра Олексійовича про відшкодування моральної шкоди - про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко