У Х В А Л А

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Ізмайлової Т.Л.,

КафідовоїО.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Голови Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації, третя особа - служба у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, про захист житлових прав малолітньої дитини, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у вересні 2015 року звернулася до служби у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про роз'яснення положень ст. 177 СК України і надання згоди на укладення угоди про дарування заінтересованими особами житла на користь її неповнолітньої дочки, проте відповіді не отримала.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати вчинити дії, а саме: прийняти рішення по заяві; зобов'язати відповідача розпорядженням надати дозвіл на реєстрацію договору дарування; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді стосовно необхідності отримання дозволу органу на отримання житла у дар малолітньою дитиною; визнати протиправними дії відповідача щодо спотворення у своєму листі обставин її заяви; визнати протиправними дії відповідача щодо посилання на Закон України «Про основи захисту безпритульних та бездомних»; визнати дії відповідача протиправними відносно того, що він безпідставно вказує на необхідність отримання їх згоди на отримання малолітньою дитиною у дар житла; визнати протиправними дії відповідача щодо спотворення змісту ч. 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства»; визнати протиправними дії відповідача стосовно безпідставного витребування у позивача копій документів на житло, яке буде подаровано, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу між позивачем та батьком дитини, номера облікової картки платника податків зацікавленої особи, нотаріально завірену згоду того батька, що не мешкає разом з малолітньою дитиною.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано дії Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області в особі служби у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області щодо відмови прийняти рішення по заяві про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини протиправними. Зобов'язано Кам'янсько-Дніпровську районну державну адміністрацію Запорізької області, в особі служби у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області прийняти рішення по заяві ОСОБА_3 про надання дозволу на вчинення правочинів на отримання в дар житла малолітній дитині, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у строки, передбачені законодавством, у порядку ст. 177 СК України та розділу 6 Правил опіки та піклування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що службою у справах дітей порушено порядок прийняття рішення про надання згоди на вчинення правочину від імені неповнолітньої особи, а тому житлові права дитини підлягають захисту у спосіб, обраний її законним представником.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачка відмовилась надати запитувані службою у справах дітей документи, необхідні для надання згоди на укладення договору від імені дитини, тому відповідач не мав можливості прийняти рішення щодо надання такої згоди і діяв згідно вимог закону.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, до яких вірно застосовано норми матеріального права, а поданим сторонами доказам надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що 07 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до служби у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області із заявою про роз'яснення положень ст. 177 СК України і надання згоди на укладення угоди про дарування заінтересованими особами житла на користь її неповнолітньої дочки

У той же день Голова Камянсько-Дніпровської районної державної адміністрації надав позивачеві письмову відповідь, в якій роз'яснив положення діючого законодавства щодо порядку захисту житлових прав неповнолітніх осіб, зокрема ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 29 ЦК України, ст. 177 СК України. Крім того, в цьому листі міститься витяг із п. 66 «Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, в якому наведений перелік документів, необхідних для вирішення питання щодо вчинення правочину від імені неповнолітньої особи.

11 березня 2016 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при Камянсько-Дніпровській районній державній адміністрації, на якому розглядалася зазначена вище заява ОСОБА_3, проте рішення про надання згоди на вчинення правочину не було прийнято, оскільки заявником не був наданий пакет необхідних документів, передбачений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що служба у справах дітей безпідставно не надала їй згоду на укладення договору дарування на користь її дочки, а надання документів, передбачених зазначеним вище Порядком, для укладення договору дарування законом не вимагається, оскільки він укладається з метою поліпшення житлових умов дитини, а не для відчуження її майнових прав.

Відповідно до ст. 17 СК України орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов'язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст.ст. 71, 209, 719 ЦК, ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати від імені неповнолітньої дитини договори, зокрема договір дарування житла, які підлягають нотаріальному посвідченню.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що правочини за малолітніх вчиняють батьки (усиновлювачі) або опікуни. На вчинення одним із батьків правочинів щодо нерухомого майна малолітньої дитини повинна бути згода другого з батьків, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Якщо той із батьків, хто проживає окремо від дитини протягом не менш як шість місяців, не бере участі у вихованні та утриманні дитини або якщо місце його проживання невідоме, правочини, зазначені у цій частині статті, можуть бути вчинені без його згоди. Правочини від імені неповнолітніх можуть бути посвідчені лише за умови, якщо вони вчинені за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника та з дозволу органу опіки та піклування (п. 3.6 розділу ІІ Глави 1 Порядку).

Відповідно до положень ст. 214 СК України, ч. 1 ст. 11 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-ІV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Пунктом 66 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини передбачено перелік документів, необхідних для прийняття органами опіки і піклування відповідного рішення.

ОСОБА_3 відмовилась надати органам опіки і піклування запитувані документи, зокрема правовстановлюючі документи на житло, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, довідку з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію або витяг з домової книги, копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу між батьками дитини, тощо.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що за відсутності наведених вище документів орган опіки і піклування не мав об'єктивної можливості прийняти рішення щодо надання згоди на укладення договору дарування від імені та на користь неповнолітної дочки ОСОБА_3

Крім того, вимога служби у справах дітей щодо надання згоди батька неповнолітньої дитини на прийняття в дар нерухомості є також правомірною, оскільки за змістом ст. 177 СК України управління майном дитини здійснюється обома батьками, а не тільки матір'ю.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Отже, суд апеляційної інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні заяви ОСОБА_3 відповідач діяв у відповідності з вимогами закону, у межах своєї компетенції і повноважень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України), і на законність рішення апеляційного суду не впливають.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивачка не позбавлена можливості і їй не чиниться жодних перешкод для повторного звернення з аналогічним зверненням, подавши документи, які є необхідними для прийняття відповідного розпорядження.

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кафідова

А.О.Леванчук