01.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/9530/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/9530/16-ц
2/205/201/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», у якому просить визнати недійсним п. 5.1 та п. 8.4, а також п. 5.3 та п. 6.4 кредитного договору № DNHDGB від 25.04.2008р., укладеного між позивачем та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що вказаним кредитним договором передбачена подвійна відповідальність за одне й те саме правопорушення, що суперечить Конституції України та іншим законодавчим актам.

Позивач у судове засідання не з'явився, натомість його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, а також на пропуск позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

25.04.2008р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNHDGB (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах передбачених Кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов'язався використовувати такі кошти за призначенням, сплачувати відсотки, винагороди та платежі (а.с.9-11).

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 Договору, за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно з п.8.4 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно з п. 6.4 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Позивач звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору частково недійсним посилається на те, що вищевказаними пунктами Кредитного договору передбачені різні форми та види цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення у виді прострочення боргових зобов'язань, що суперечить ст. 61 Конституції України, за якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дійсно, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчитиме про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21.10.2015р.

Таким чином, стаття 61 Конституції України унеможливлює саме застосування положень договору, які передбачають притягнення позичальника до цивільно-правової відповідальності одночасно у виді штрафу та пені, проте не перешкоджають застосуванню оспорюваних положень договору з метою притягнення позичальника до відповідальності або у вигляді пені, або у вигляді штрафу.

У випадку нарахування банком на підставі оспорюваних положень і штрафу, і пені, належним способом захисту прав позивача буде подання ним відповідних заперечень до суду в межах справи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що у випадку визнання недійсними оспорюваних пунктів Кредитного договору позичальника фактично буде звільнено від відповідальності за порушення строків повернення кредиту як у виді штрафу, так і пені. При цьому суд не уповноважений вирішувати питання про те, який саме вид відповідальності слід застосовувати у спірних правовідносинах, оскільки сторони погодили можливість притягнення позичальника до відповідальності як у виді штрафу, так і пені, а відтак право вибору виду відповідальності належить виключно банку, як стороні за договором.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяА.В. Нижний