Провадження № 2/520/2522/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 11.10.2016 року звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП у розмірі 258596,01 гривень, витрати за сплату послуг експерта по проведенню експертного дослідженню у сумі 1480, 00 гривень, моральну шкоду у сумі 10000,00 гривень та судовий збір.

До судового засідання позивач ОСОБА_3 надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також просить розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд невідомі, представник відповідача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, в телефонному режимі повідомив суду, що в судове засідання не зявиться, однак ніяких заяв від останнього не надходило.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 14.08.2016 року о 15.30 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автодорозі М0501,19 км+920 м обхід м.Одеси, з явними ознаками алкогольного спяніння, здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що належить ОСОБА_1.

Винним у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди, визнаний ОСОБА_2, якого постановою судді Київського районного суду м.Одеси від 01.09.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності та у відношенні нього застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 10200,00 гривень з позбавленням останнього права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а також за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340,00 гривень, однак в силу ст. 36 ч.2 КУпАП остаточно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу сумою 10200,00 гривень та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто з урахуванням вищевикладеного, наявність вини в діях ОСОБА_2 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 14.08.2016 року, доказуванню не підлягає.

В результаті скоєного ОСОБА_2 правопорушення ОСОБА_1, було завдано матеріальної шкоди, пошкодженням її транспортного засобу. Відповідно до звіту №02-09/1, складеного ТОВ «Делфі Групп» було- визначено розмір матеріальної шкоди, що була завдана ОСОБА_1, в результаті пошкодження належного їй майна, яка становить 258596,01 гривень. Однак, не погоджуючись з вказаним розміром матеріальної шкоди, відповідач клопотав про призначення судової- автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до висновку №5928 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеного 07.03.2017 року на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2016 року, вбачається наступне, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП та оцінки , то вартість матеріальної шкоди ( збитку), завданої власникові автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1, в наслідок ДТП, що відбулось 14.08.2016 року за участі вказаного автомобіля та автомобіля НОМЕР_4, визначається рівною: 271608,00 гривень або з урахуванням курсу гривні до долару США згідно офіційного курсу НБУ станом на момент оцінки 07.02.2017 року, відповідно, складала в еквіваленті 9963 дол.США ( в разі передачі пошкодженого автомобіля відповідачу; та 194118,89 гривень або з урахуванням курсу гривні до долару США згідно офіційного курсу НБУ станом на момент оцінки 07.02.2017 року, відповідно, складала в еквіваленті 7120 дол. США ( в разі не можливості передачі пошкодженого автомобілю відповідачу).

При розгляді справи суд приймає до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки ( до якої законодавець відносить діяльність, повязану, у тому числі, з використанням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

З урахуванням різниці між вартістю матеріального збитку та ринкової вартістю автомобіля з врахуванням фактичного стану після ДТП, вважає доведеним суму, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 194118,89 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень 00 копійок, суд зазначає наступне:

Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно зст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя.

Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що визначений позивачем ОСОБА_3. розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. є завищеним. На переконання суду стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивач зазнав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною першою статті 1166 та ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, передбачено, що матеріальна та моральна шкода, відшкодовується особою, яка їх завдала. Таким чином правом позивача є обрання способом захисту порушених прав звернення з позовом до винної особи, а не до страхувальника. Судом розяснюється право відповідача звертатись з відповідною заявою до страхової компанії, з якої було укладено договір страхування, по стягненню витрат, повязаних із виплатою по страховому випадку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За умовами ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, тому суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач на проведення експертного дослідження у сумі 1480,00 гривень мають бути відшкодовані позивачу за рахунок ОСОБА_2, а також судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог сумою у сумі 2600,76 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 194118,89 ( стодевяносто чотири тисячі сто вісімнадцять грн..89 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 ( одна тисяча грн.. 00 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальної сумі 4080,76 (чотири тисячі вісімдесят грн..76 коп.) гривень, та яка складається з суми судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 2600,76 грн., та витрат, повязаних з проведенням експертного дослідження у розмірі 1480,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.