Справа № 310/7928/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Буюклинській К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_3, представника третьої особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_7. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбу з 2004р., від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. З початку 2010 р. спільне проживання з відповідачем було припинено, дитина проживає з нею. Батько дитини - відповідач проживає окремо та не виконує батьківські обов'язки, не бере ніякої участі у вихованні сина. З 21.07.2010 року за рішенням Бердянського міськрайонного суду відповідач повинен сплачувати аліменти, але жодного разу аліменти не заплатив, жодного разу з 2010 року не поцікавився дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, здоров'я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2016 року складає 29741,90 грн. Вона сама самостійно вирішує всі питання щодо виховання сина. Просила позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що позивачка сама виховує сина ОСОБА_10. Батько дитини - відповідач самоусунувся від виховання сина, має заборгованість по сплаті аліментів більше тридцяти тисяч гривень, на телефонні дзвінки не відповідає, з дитиною не спілкується. Позивачка знаходиться у шлюбі з 2011 року з ОСОБА_9, якого дитина вважає і називає батьком. Просила позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_8 не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, до початку розгляду справи надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Представники третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - ОСОБА_4, ОСОБА_5 - не заперечували проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає позивачку, вони подруги близько семи років, спілкуються, дружать сім'ями. Коли вони почали товаришувати, то позивачка з відповідачем вже не жила, вона розповідала, що син та батько не спілкуються та не зустрічаються. ОСОБА_7 знаходиться у шлюбі з ОСОБА_9, дитина ОСОБА_10 називає його батьком, дитина почуває себе добре в цій сім'ї.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає позивачку, вони сусіди, їх діти дружать. Батька дитини ОСОБА_10 - ОСОБА_8 бачила років 8 тому, більше ніколи не бачила, дитиною опікується ОСОБА_12 та її чоловік ОСОБА_9, якого ОСОБА_10 називає батьком, відносини в сім'ї добрі.

Допитана в судовому свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що позивачка - це її двоюрідна сестра, знає також і відповідача - ОСОБА_8. Коли сестра ОСОБА_12 та відповідач розійшлися, то ОСОБА_8 допомоги на дитину не надавав, знає, що він виїхав в Росію. Три роки тому бачила його в м. Бердянську, але він від неї ховався. ОСОБА_7 проживає з ОСОБА_9, він як батько дитині.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є чоловіком позивачки, відповідача не знає. Зі ОСОБА_7 почали проживати разом, коли дитині - ОСОБА_10 було 4 роки, спочатку у цивільному шлюбі, а згодом зареєстрували шлюб. ОСОБА_10 називає його батьком, у них добрі стосунки. Він любить його як сина, хвилюється за нього, піклується, дитина знаходиться на його утриманні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є матір'ю позивачки. Онуку ОСОБА_10 було 2 роки, коли його батько - відповідач - пішов із сім'ї і більше з ним не спілкувався. Дитина знає як батька ОСОБА_9 - чоловіка доньки, називає його батьком.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачки та третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають неповнолітню дитину - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.10.2010 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 21.07.2010 року.

Дитина - ОСОБА_10, проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Житлосервіс-2А» №3006 від 26.08.2016р., знаходиться на її утриманні.

Згідно характеристики ЗОШ №І-ІІІ ст. №3 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, є учнем 4-А класу, проживає з матір'ю та вітчимом. Вітчим приймає активну участь у вихованні ОСОБА_10, відвідує батьківські збори, з'являється до школи за першим проханням вчителя, цікавиться навчанням і поведінкою хлопчика. Біологічний батько не приділяє ніякої уваги вихованню сина, за три роки навчання ОСОБА_10 жодного разу не з'являвся у школі і не цікавився успіхами сина (а.с. 20,21,22).

Згідно акту обстежень умов проживання, наданого Службою у справах дітей виконкому Бердянської міської ради, від 13.09.2016 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно розрахунку головного державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №46803 від 07.10.2016р., заборгованість ОСОБА_8 по сплаті аліментам станом на 01.10.2016р. складає 29741,90 грн. За цей час добровільно аліменти також не сплачувалися (а.с.25).

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надав суду висновок № 01-3328/47 від 02.06.2017р. про доцільність в інтересах малолітньої дитини позбавлення відповідача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, оскільки він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про його виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення.

Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов'язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст.169 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. (квитанція від 17.11.2016р. - а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_18 понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дністрян