Справа № 574/226/17 Провадження №2/574/241/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 19.04.2016 року померла їх мати ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку вони прийняли, шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату та шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцями першої черги за законом. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка загальною площею 4,301 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №059550. В даному державному акті маються незастережні виправлення в кадастрових номерах земельної ділянки, у звязку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому просили визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожним цієї земельної ділянки.

Позивачі заялені вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовими заявами.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду листа.

Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Зокрема, судом встановлено, що 19 квітня 2016 року померла мати позивачів ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження, копіями паспортів (а.с.7,9-10,16-21).

До складу спадкового майна ввійшла, в тому числі, земельна ділянка загальною площею 4,301 га з кадастровими номерами 010070034 та 010070151 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради, Буринського району Сумської області, що належала ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №059550, виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 23.07.2003 року №209 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31, що підтверджується копією державного акту, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.8,25-3514-24).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадщину після смерті останньої, прийняли його діти: ОСОБА_1 позивач по справі подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини , являючись спадкоємцем першої черги за законом та ОСОБА_2 позивачка по справі відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї, що підтверджується копією спадкової справи.

Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у вище зазначеному державному акті, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, є виправлення в кадастрових номерах земельної ділянки, що вбачається з письмового розяснення нотаріуса №704/01-16 (а.с.12).

Разом з тим, як видно з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державний акт серії СМ №059550 був виданий спадкодавцю на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 23.07.2003 року №209 і кадастрові номери земельних ділянок значаться: :01:007:0034 земельна ділянка площею 3,7983 га, :01:007:0151 земельна ділянка площею 0,5023 га.

В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак наявність вищевказаних виправлень кадастрових номерів земельних ділянок у державному акті не у спосіб передбачений чинними на той час нормативними актами, унеможливили отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства.

Разом з тим, дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначені земельні ділянки належали спадкодавцю ОСОБА_4, а записи кадастрових номерів у правовстановлюючих документах, що підтверджують право власності останнього на них, не можуть бути виправлені у звязку зі смертю останньої.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК).

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог та необхідності захисту їх права.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 15,197, 212ЦПК України, ст.ст.81,126, 131 ЗК України, ст.ст.328, 392, 1216-1218, 1225, 1233, 1268-1270,1296,1297 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 порядку спадкування за законом після померлої 19 квітня 2016 року ОСОБА_4, право власності, по 1/2 частці за кожним, на земельні ділянки: площею 3,7983 га з кадастровим номером :01:007:0034, площею 0,5023 з кадастровим номером :01:007:0151 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради, Буринського району Сумської області, що належали ОСОБА_4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №059550, виданого на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 23.07.2003 року №209 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: