Справа № 168/270/17
Провадження № 2/168/110/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2017 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Остапука Б.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Комісарик М.С.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі суду в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо двох неповнолітніх дітей, мотивуючи позов тим, що, після розрівання їхнього шлюбу в 2014 році, відповідач не цікавився дітьми, не надавав допомоги на їх утримання.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, дала пояснення аналогічні наведеним, додала що відповідач не бере участі в вихованні дітей, не цікавиться дітьми, не спілкується, впродовж цього часу лише двічі відвідував дітей, хоча перешкод в спілкуванні з дітьми не мав, не надає допомоги, діти вважають батьком її теперішнього чоловіка, який їх виховує і бажає їх усиновити. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не погодився з позбавленням його батьківських прав, пояснив, що певною мірою не належно займався вихованням дітей, однак бажає це змінити. Відвідув дітей двічі. Двічі приходив на засідання комісії в справах дітей, позивачка не повідомила йому номер телефону, щоб підтримувати з нею зв'язок. Після того, як позивачка вдруге вийшла заміж, його візити спричиняли скандали, позивачка просила не приїждати, бо в неї нова сім'я. Тому він не хотів травмувати дітей сварками. За його дорученням його мати відвідувала дітей і передавала їм кошти та одяг. Бажає брати участь в вихованні дітей, просить відмовити в позові.

У судовому засіданні представник органу опіки і піклування просить позов задовольнити, оскільки відповідач не виконує батьківських обов'язків, хоча орган опіки надавав йому можливість виправити ситуацію.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальним правилом відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст.164 СК України передбачає що, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків є тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з'ясовувати позицію й обґрунтування відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" слід врахувати рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України", де зазначено, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою.

Виходячи з обставин справи, підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу суд не встановив.

Позивач і відповідач є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою в с.Глухи. Відповідач проживає в смт. Стара Вижівка.

Так, з пояснень сторін і свідків встановлено, що після розрівання шлюбу між сторонами в 2014 р., відповідач лише двічі навідувався до дітей.

Незважаючи на те, що відповідач в даний час не спілкується з дітьми, не в повному обсязі виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дітей, суд враховує також, що в судовому засіданні пояснив, що не відмовляється від дітей, хоче відновити стосунки з дітьми, оскільки помилявся. Неналежне виконання батьківських обов'язків відповідачем зумовлене життєвими обставинами відповідача та позивачки, в тому числі неприязними відносинами після створення нею нової сім'ї. З цих підстав, відповідач не навідувався до дітей особисто, проте через свою матер передавав кошти та одяг для дітей, яка відвідувала внуків.

Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, матері, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

У матеріалах справи є висновок Старовижівської районної державної адміністрації, який вказує про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей.

Проте, суд не погоджується з даним висновком. Висновок наданий на підставі матеріалів, зібраних органом опіки та піклування, обґрунтований поясненнями позивачки та результатом обстеженням місця проживання дітей, однак при цьому не вислухана і не висвітлена думка дітей та відповідача щодо його участі у вихованні дітей та щодо відносин, які склались з дітьми. Також відповідач не був присутній під час засідання органу, на якому надано цей висновок, оскільки перебував за кордоном /а.с.13-14/.

За таких обставин справи, а також враховуючи те, що відповідач бажає змінити своє ставлення та відношення до виховання дітей, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача є передчасним, оскільки змінити його поведінку в кращу сторону можливо, а тому в позові слід відмовити.

Крім того, бажання чоловіка позивачки усиновити дітей не може бути підставою позбавлення відповідача батьківських прав і не узгоджується із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Як роз'яснено в п.18 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Виходячи з викладеного, враховуючи вік дітей, з метою реалізації права дітей на їх виховання в сім'ї і родині, та ставлення відповідача до дітей, суд приходить висновку, що дітей не слід позбавляти батьківського піклування, а відповідача батьківських прав, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 166 СК України та керуючись ст.ст. 11, 57-60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Старовижівської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Покласти на орган опіки та піклування Старовижівського районної державної адміністрації Волинської області контроль за виконанням ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона