УХВАЛА

іменем україни

7 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа - відділ Держгеокадастру в Гусятинському районі Тернопільської області, про визнання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом посилаючись на те, що з 1950 року по час пред'явлення даного позову члени її сім'ї та вона є користувачами земельної ділянки для ведення підсобного господарства 0,73 га, яка розташована по АДРЕСА_1

Після смерті матері ОСОБА_4 у 2001 році вона успадкувала майно по АДРЕСА_1 Гусятинського району Тернопільської області з присадибною ділянкою, площею 0,73 га за заповітом та за рішенням суду.

14 вересня 2007 року вона зверталась до Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області із заявою про приватизацію земельної ділянки площею 0,80 га, що розташована за вищевказаною адресою, однак відповідь їй не було надано.

Рішенням сесії Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 25 січня 2008 року їй передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га землі та 3,25 га земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (суміжна земельна ділянка), хоча вона не зверталася із заявою до сільської ради.

26 вересня 2008 року вона за порадою сільського голови ОСОБА_5 подарувала зазначене майно ОСОБА_6 (її дочка).

Рішенням сесії Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18 грудня 2008 року зазначене рішення ради від 25 січня 2008 року було незаконно визнано таким, що втратило чинність. Земельна ділянка сільськогосподарській призначення площею 0,48 га передана Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області.

У березні 2011 року Коцюбинська сільська рада Гусятинського району Тернопільської області на підставі технічної документації виготовила вищевказаний державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 2,182 га, до якої, на її думку, незаконно включено земельні ділянки площами 0,48 га та 0,45 га, розташовані по вул. Центральній у с. Чагарі Гусятинського району Тернопільської області, що перебували у її користуванні, а саме: присадибні ділянки господарського двору по АДРЕСА_1 площею 0,48 га, її дочки ОСОБА_6 та, площею 0,45 га, що рахується за її господарським двором по АДРЕСА_2 Будь-якого дозволу чи погодження на вилучення з її користування зазначених земельних ділянок вона не надавала, меж ділянок, які надані в постійне користування, не погоджувала. Крім того, земельна ділянка чотири роки стоїть і не обробляється, сільська рада не має коштів на будівництво освітньо-культурного центру «Замок Чагарі», яке не проводиться.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 просила визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий 4 березня 2011 року Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування площею 2,1820 га та поновити строк для звернення до суду.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, при цьому, виходячи з положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, послався, як на преюдиційне, на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до Коцюбинської сільської радиГусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держкомзему в Гусятинському районі Тернопільської області, про визнання протиправними, неправомірними та недійсними рішень, державного акта на право користування земельною ділянкою НОМЕР_1, бездіяльності Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, у задоволенні вказаного позову відмовлено. Ухвалюючи вказане судове рішення, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний державний акт прав та інтересів ОСОБА_3 не порушує.

Такі висновки є правильними, ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Судом установлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2006 року визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

14 листопада 2007 року ОСОБА_3 звернулась до сільської ради із заявою, в якій просила передати їй у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га по АДРЕСА_1

Рішенням сесії Коцюбинської сільської ради від 25 січня 2008 року передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га по АДРЕСА_1

Відповідно до договору дарування від 26 вересня 2008 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Відповідно до п. 11 даного договору дарувальник ствердила, що земельна ділянка на якій розташовано відчужуваний житловий будинок не є її власністю, державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався.

Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18 грудня 2008 року відмінено рішення сесії від 25 січня 2008 року (в зв'язку із зміною власника будинку згідно договору дарування).

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року встановлено, що дане рішення ради було відмінено за ініціативи ОСОБА_3

Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 11 липня 2009 року передано у приватну власність новому власнику житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га.

Рішенням Коцюбинської сільської ради від 25 листопада 2009 року відмовлено у передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,48 га у зв'язку з наданням цієї земельної ділянки для суспільних потреб.

Рішенням Гусятинського районного суду від 11 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2010 року, відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним рішення Коцюбинської сільської ради від 25 листопада 2009 року.

Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 16 квітня 2008 року затверджено ескізний проект «Замок Чагарі».

Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 24 лютого 2009 року фінансування будівництва соціального-культурного центру у с. Чагарі Гусятинського району Тернопільської області вирішено закріпити за сільською радою.

Рішення Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 26 червня 2009 року надано дозвіл на виготовлення документації по містобудівному обґрунтуванню під будівництво освітньо-культурного центру «Замок Чагарі» у с. Чагарі Гусятинського району Тернопільської області.

Рішенням Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 14 жовтня 2010 року замовником вищезазначеного будівництва визнано громаду сіл Чагарі та Коцюбинці, а фінансування - за рахунок коштів сільського бюджету.

Згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1 від 4 березня 2011 року, виданого Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області на підставі рішення цієї ради від 2 березня 2011 року, Коцюбинська сільська рада є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 2,1820 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Установлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до Коцюбинської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держкомзему в Гусятинському районі, про визнання протиправними, неправомірними та недійсними рішень, державного акта на право користування земельною ділянкою НОМЕР_1, бездіяльності Коцюбинської сільської ради, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 9 серпня 2011 року вказане рішення залишено без змін.

Так, суди дійшли висновку, зокрема, про те, що оспорений державний акт прав та інтересів позивача не порушує.

Судовим рішенням встановлено, що 18 грудня 2008 року рішенням 21 сесії п'ятого скликання Коцюбинської сільської ради № 158 про відміну рішення № 100 від 25 січня 2008 року за ініціативою позивача ОСОБА_3 у зв'язку з оформленням договору дарування та зміною власника житлового будинку по АДРЕСА_1 відмінено рішення чотирнадцятої сесії Коцюбинської сільської ради від 25 січня 2008 року № 100 щодо передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,50 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,25 га.

Однією з позовних вимог ОСОБА_3 у вказаній справі була вимога про визнання протиправним та недійсним рішення сесії Коцюбинської сільської ради № 63 від 2 березня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в постійне користування земельної ділянки Коцюбинській сільській раді» та визнання недійсним державного акта на право користування земельною ділянкою.

Судовим рішенням в задоволенні даних вимог було відмовлено, оскільки встановлено, що зазначеним рішенням права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача не порушено, а тому не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним державного акта на право користування земельною ділянкою НОМЕР_1 від 4 березня 2011 року».

В ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 9 серпня 2011 року колегією суддів зазначено, що оспорений державний акт на право користування земельною ділянкою НОМЕР_1 від 4 березня 2011 року було виготовлено на підставі рішень від 15 січня 2008 року № 97, від 26 червня 2009 року № 199, від 11 липня 2009 року № 205, від 25 листопада 2009 року № 220, від 24 грудня 2009 року № 224, від 24 грудня 2009 року № 229, № 63 від 2 березня 2011 року.

Судом зазначено, що відведення земельної ділянки площею 2,1820 га для будівництва та обслуговування освітньо-культурного центру «Замок Чагарі» проводилось із земель не наданих у власність та користування, а тому прав та інтересів ОСОБА_3 не порушено, що підтверджується висновками державного управління охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області; відділу містобудування та архітектури Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області для управління Держкомзему у Гусятинському районі Тернопільської області Головного Державного санітарного лікаря Гусятинського району; висновком Державної експертизи містобудівного обґрунтування Управління містобудування та архітектури Тернопільської обласної державної адміністрації від 31 травня 2010 року, висновком від 1 березня 2011 року комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що ОСОБА_3 не була і не є належним користувачем спірної земельної ділянки, що підтверджується рішеннями Коцюбинської сільської ради від 25 січня 2008 року та від 18 грудня 2008 року, судовим рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 9 серпня 2011 року.

Земельна ділянка площею 0,25 га перейшла у користування, а потім у приватну власність нового власника будинку - ОСОБА_6 Позивач проживає в іншій часині села, і її земельні ділянки не межують із спірною земельною ділянкою.

Той факт що на даний час спірною земельною ділянкою користується ОСОБА_6 не є доказом порушення прав позивача, як землекористувача. Будь-яких інших доказів порушення її прав як землекористувача наявністю оспорюваного державного акта ОСОБА_3 не надано.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик