Справа № 214/7028/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві Троценко О.М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Посувайло Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, згідно якої просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 41, 1 кв.м. за набувальною давінстю. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на початку 1998 року позивач домовилась зі своїм знайомим ОСОБА_4 про те, що вона орендує та заселиться до належної йому та його матері, ОСОБА_5, квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 повідомив їй, що квартиру він з мамою отримував згідно ордеру, копію якого позивачу надав, після чого вони її приватизували, але останній не був впевнений, чи вони приватизували її на двох, чи його мати зробила це особисто, проте останній зазначив, що мати померла кілька років тому, та він є її єдиним спадкоємцем. Оскільки ОСОБА_4 в квартирі протягом тривалого часу не мешкав, а мешкав разом зі свої співмешканкою у приватному секторі, квартиру декілька разів грабували, внаслідок чого там не було сантехніки, газової плити та колонки, електропроводки та електролічильника, були вибиті вікна, відсутні двері та загалом квартира мала нежилий стан. З дозволу ОСОБА_4 позивач в березні 1998 року почала робити там ремонт, а після ремонту, коли вона поставила нові вікна, двері, нову сантехніку, провела електропроводку та встановила електролічильник, газову плиту і колонку, тобто зробила квартиру жилою, позивач заселилась до вказаного житла. За оренду квартири вона в 1998 р. платила ОСОБА_4 щомісячно по 300 гривень. З липня 2001 року позивач перевезла свої особисті речі та стала постійно мешкати в квартирі АДРЕСА_1. Необхідність у переселенні в спірну квартиру полягала в тому, що за місцем моєї реєстрації: АДРЕСА_4, яка належить її матери, де мешкають її батьки, було неможливо проживати внаслідок того, що з підвалу йшов постійний нестерпний сморід, на який вони постійно скаржились, т.я. він впливав на став здоров'я кожного мешканця. Періодами у всіх, хто проживав за адресою батьків, сильно погіршувалось самопочуття.

За квартиру ОСОБА_4 не платив від дня смерті своєї матері, у зв'язку з чим там утворилися досить великі борги, які позивач тимчасово не мала змоги погасити, оскільки знаходилась в скрутному матеріальному становищі. Починаючи з 2001 року, вона почала переоформлювати на себе всі договори та потроху оплачувати комунальні послуги у належній ОСОБА_4 квартирі. Так, в жовтні 2001 року позивач уклала договір на постачання послуг кабельного телебачення № 2274, та почала його оплачувати, про що свідчать копії квитанцій з листопаду 2001 року по серпень 2003, згідно яких договір було укладено з тодішнім чоловіком позивача ОСОБА_7, та саме від нього надходили платежі.

Починаючи з 2003 року, вони з тодішнім чоловіком почали погашати заборгованість за комунальні платежі та оплачувати поточні рахунки. Так, згідно копій квитанцій за 2003 рік іноді в якості платника вони вказували мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, іноді чоловіка позивача ОСОБА_7, іноді касир вказував - невідомий володілець, крім того, ряд квитанцій оплачено від імені позивача - ОСОБА_1 або за її дівочим прізвищем, -ОСОБА_1 Загалом за період з 2003 року по 2016 рік позивач надає 176 квитанцій, з яких 79 оплачені особисто від її імені та 39 від імені її колишнього чоловіка.

Починаючи з липня 1998 року, позивач просила ОСОБА_4 зареєструвати договір оренди в КЖП та переробити на неї особовий рахунок, але коли вони почали це робити, стало відомо, що ОСОБА_4 не оформив спадщину, хоча він будучи єдиним спадкоємцем і фактично прийняв спадщину, оскільки був на момент смерті зареєстрований з матір'ю в спадковій квартирі та мешкав з нею, прийняв її особисті речі. Той факт, що ОСОБА_4 не оформив спадщину, став перешкодою для укладання та реєстрації договору оренди житла. При цьому, після консультацій, їх запевнили, що оскільки ОСОБА_4, будучи єдиним спадкоємцем, фактично прийняв спадщину, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК кодексу України в редакції 1968 року, який діяв на той час, останній вважається таким, що фактично прийняв спадщину, має право нею володіти та користуватися, а отже, здавати в оренду та найм, та ОСОБА_4, разом зі знайомими впевнили нас, що проживаємо в квартирі на абсолютно законних умовах.

ОСОБА_4 до 1999 року постійно, кожен місяць навідувався до позивача та отримував платню за квартиру, а в лютому 1999 року він зник. Вони протягом тривалого часу розшукували його, але все виявилось марним, ОСОБА_4 жодного разу не навідувався до квартири з того часу, вони так його і не знайшли, намагалися розшукати його або його родичів, проте все виявилось марним. В 2001 році, зі слів сусідів, їм стало відомо, що ОСОБА_4 потрапив до ДТП - його збив автомобіль, внаслідок чого він помер, а його співмешканка зібрала особисті речі та поїхала жити до батьків на Західну Україну. Дітей у ОСОБА_4 не було, інших родичів також. Візит до РАЦСУ та нотаріуса також не дав результатів, там вони дізнались тільки, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась.

З моменту заселення до квартири ОСОБА_4 позивач разом з сім"єю користується нею та сплачує всі рахунки. Так,нею особисто укладалися договори з ВАТ «Дніпрообленерго» та ПАТ «Криворіжгаз». Так, 15 травня 2007 року нею було укладено договір № 8244007 про погашення заборгованості за електричну енергію з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» та погашено всю заборгованість протягом часу вказаного в договорі; 28 квітня 2011 р. - договір з ПАТ «Криворіжгаз» про послуг з газопостачання; 21 березня 2013 року - договір з ПАТ «Криворіжгаз» про встановлення побутового лічильника.

Неодноразово, з різних питань, вони зверталися до місцевого КЖП № 44 м. Кривого Рогу, який було реорганізовано на Дільницю № 4 КП «ЖЕО № 35» м. Кривого Рогу, зокрема 29 серпня 2013 року їм було видано довідку, в якій було вказано, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 разом з сином та донькою. Довідку було надано на підставі відповідного акту, складеного мешканцями будинку, та підписано директором дільці В'язовським К.В. Діти з народження обслуговуються в 4-й дитячій лікарні за адресою АДРЕСА_5.

Отже весь цей час вони цілком вільно та відкрито користувалися вказаною квартирою: укладали щодо неї договори, оплачували комунальні послуги, отримували довідки за відповідною адресою.

Позивач вважає, що оскілки вона добросовісно, на підставах дозволених законом, заволоділи вказаною квартирою, вільно та відкрито користувалася квартирою та утримували її протягом часу, що загалом, перевищує 17 років, та, відповідно, вона має узаконити якимось чином свої права на квартиру, вважає, що за нею може бути визнане право власності на квартиру за набувальною давністю.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обгрунтування, зазначені в позовній заяві.

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача пояснила суду, що із заявою про визнання даної квартири відумерлою спадщиною виконком не звертався, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, давши оцінку доказам наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією запису акта про смерть № 98 (а.с. 108). ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 109).

Згідно відповіді КП "Криворізьке БТІ" ДОР" згідно архівної справи станом на 31.12.2012 року (а.с. 104), копії свідоцтва про право власності на житло (а.с. 105), копії технічного паспорта на квартиру (а.с. 106), право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, за реєстроване на праві спільної сумісної власності на ім"я ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, згідно з розпорядженням № С 917 від 08.02.1994 року.

Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до нотаріальної контори з метою прийняття або відмови від прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіт від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не посвідчувався, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що вбачається з листа Сьомої криворізької державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.04.2017 року.

Ринкова вартість двокімнатної квартири, загальною площею 41,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до звіту про оцінку майна складає 63 800 грн.

Згідно актів від 29.08.2013 року (а.с. 12), від 17.09.2016 року (а.с. 14), в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, з дозволу хазяїна ОСОБА_4 в 1999 році ОСОБА_1 перед проживанням почала робити ремонт, а з липня 2001 року - фактично проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_10, 2002 року народження, ОСОБА_11, 2008 року народження, які з народження проживають за даною адресою.

Відповідно до довідки про склад сім"ї від 29.08.2013 року, виданої начальником дільниці № 4 КП ЖЕО-35, за адресою: АДРЕСА_1, проживають ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с. 11).

Крім того, з березня 1998 року і до теперішнього часу позивач відкрито, добросовісно та безперервно проживає в зазначеній квартирі, сплачує по рахунках за користування комунальними послугами, про що свідчать копії договорів з ВАТ «Дніпрообленерго», ПАТ «Криворіжгаз» ТОВ "Веста-Л" (а.с. 17 - 25) та копії квитанцій про оплату комунальних послуг за період з 2001 року по 2016 рік (а.с. 26 - 90).

Згідно показів свідка ОСОБА_17, свідок проживає за адресою: АДРЕСА_5, позивач є її сусідкою, з ОСОБА_1 вони знайом приблизно із зими 1997 року, коли вона шукала квартиру у їх будинку, позивач зняла квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_4, він там давно не жив, на той момент його мати ОСОБА_5 вже померла, квартира була нежила, позивач ОСОБА_1 погодилась її орендувати, а в подальшому - викупити, ОСОБА_4 казав, що квартира йому не потрібна, казав, що у нього немає документів, при свідкові позивач заплатила ОСОБА_4 за оренду житла, позивач одразу перевезла свої речі, стала робити ремонт, позивач постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з дітьми, раніше там жив і її чоловік, ОСОБА_4 вона бачила ще протягом року після того, як він сдав квартиру. потім пройшла чутка, що він помер

Свідок ОСОБА_15 проживає за адресою: АДРЕСА_6, позивач є її сусідкою, вона живе на 3 поверсі, а позивач на другому, у цій квартирі жила ОСОБА_5, однак вона померла, років двадцять тому позивач орендувала цю квартиру у ОСОБА_4, вона робила ремонт, він приходив до позивача, потім говорили, що ОСОБА_4 помер, позивач постійно проживає у цій квартирі разом з дітьми, у ОСОБА_5 родичів не було, вона з Росії.

Свідок ОСОБА_16 проживає за адресою: АДРЕСА_7, позивач є її сусідкою, ОСОБА_1 живе давно у квартирі АДРЕСА_1, близько двадцяти років, раніше там проживала ОСОБА_5, котра померла у 1995 році, у неї був син ОСОБА_4, він також помер, ОСОБА_4 дав ОСОБА_1 дозвіл жити у цій квартирі, вона платила йому за оренду, ОСОБА_1 проживає у цій квартирі разом з дітьми.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Слідуючи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Згідно п. 9 вище вказаної постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи із першої необхідної умови об'єктом володіння є квартира за адресою АДРЕСА_1, про що свідчить відповідна технічна документація (а.с. 105 - 106).

Добросовісність та відкритість володіння позивачем об'єктом. на який поширюється строк давності підтверджується тим, що технічна документація на майно видана на ім'я померлих ОСОБА_5, ОСОБА_4, протягом 10 років позивач оплачувала комунальні послуги, тобто турбувався долею майна та не приховувала того, що вона ним користується.

Те, що позивач дійсно безперервно володів вказаним нерухомим майном на протязі більше 10 років, а саме - з березня 1998 року та по теперішній час підтверджується матеріалами справи та поясненнями свідків.

Згідно п. 11,14 вище вказаної постанови, ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення.

З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт відкритого, добросовісного, безперервного протягом 10 років, володіння позивачем квартирою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, тому суд вважає за необхідне, визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 344 ЦК України, п. 5,9,11,14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ст. ст. 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41, 1 кв.м, житловою площею - 26, 9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи які не брали участь у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун