Справа № 453/561/17
№ провадження 2/453/399/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.06.2017 року

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.

секретаря судового засідання - Трембач М.М.

за участі:

позивача- ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, за участі третьої особи Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 18.05.2017 року звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним прав власності на спадщину в порядку спадкування за законом на майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 зазначеного в технічному паспорті під літерою «А-1» загальною площею 110 кв. м та господарські будівлі, а саме: убиральня - літера «Б», літня кухня - літера «В», сарай - літера «Г», сарай - літера «Д», після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачі у справі є його батьком, братом та сестрою. Мати позивача - ОСОБА_6 - після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадквовим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 однак, юридично не оформила свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 померла. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач після її смерті прийняв спадщину, оскільки проживав з нею в цьому будинку, був за вказаною адресою зареєстрований та проживаю в ньому по сьогодні. Заяву про відмову від спадщини позивач не подавав. Однак, в оформленні права власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, позивачу державним нотаріусом Сколівського району було відмовлено у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на будинок та господарські споруди. Крім позивача, сина спадкодавця, спадкоємцями першої черги є батько позивача - ОСОБА_2, брат позивача - ОСОБА_5, сестра позивача - ОСОБА_3, які не претендують на майно, визнання права власності на яке є предметом спору, про що ними подано заяви, посвідчені секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради Заревич Р.С. та зареєстровані в реєстрі за №№ 25, 28, 29.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.05.2017 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду на 01.06.2017 року.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, доводи, викладені позивачем в позовній заяві, підтримали.

Відповідач - ОСОБА_5 - в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, причин неявки до відома суду не довів, а відтак, беручи до уваги відсутність заперечень учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи - Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області- підтвердив обставини, наведені позивачем у позовній заяві, проти задоволення позову не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи в судовому засіданні, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

На підставі аналізу копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Верхньосиньовидненською сселищною радою 21.12.1995 року (а.с. 11), судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла бабця позивача - ОСОБА_7. Бабця позивача мала свій житловий будинок з господарськими спорудами, але не оформила право власності на нього.

Встановлено судом при розгляді спору те, що в силу положень порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла матір позивача - ОСОБА_6, яка вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 однак, юридично не оформила свої спадкові права. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням другого з подружжя (а.с. 12), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 13), а також копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області 11.05.2017 року (а.с. 10), інших спадкоємців першої черги на момент смерті ОСОБА_7 не було.

Встановлено судом і те, що матір позивача - ОСОБА_6, після смерті якої позивач має намір оформити спадщину, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області 07.06.2014 року (а.с. 9). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, днем відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Як вбачається з долученої до справи Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за параметром пошуку «Стецула Уляна Миколаївна» у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 19), у зв'язку з чим у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом на підставі копії паспорта позивача в частині з інформації про його місце проживання (а.с. 7) та довідки виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 560 від 02.03.2017 року (а.с. 27), позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і проживає за адресою: АДРЕСА_1 по даний час та користується земельною ділянкою 0, 07 га для обслуговування даного житлового будинку. Даний факт підтверджено відповідачами та представником третьої особи в судовому засіданні. Заяв про відмову від спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач не подавав.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області № 540 від 01.03.2017 року (а.с. 25), спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка.

Як вбачається з заяв, посвідчених секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради Заревич Р.С. та зареєстрованих в реєстрі за №№ 25, 28, 29. (а.с. 22-24), відповідачі, як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_6, з заявою про прийняття спадщини не звертались, на спадщину не претендують, проти прийняття спадщини ОСОБА_1 не заперечують.

Детально перевіряючи права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на домоволодіння, розташоване АДРЕСА_1 визнання права власності на яке є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Зокрема, розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з'ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє, реєстрація такого домоволодіння не здійснювалась.

Так, з копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого на замовлення позивача 01.03.2017 року та довідки Стрийського МБТІ № 559 від 14.03.2017 року (а.с. 28-35) вбачається, що вказаний будинок збудований у 1979 році, позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 110,0 кв. м. Господарськими спорудами вказаного домоволодіння є убиральня - літера «Б», літня кухня - літера «В», сарай - літера «Г», сарай - літера «Д», які побудовані у 1982 році. Житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Те, що будівництво не є самочинним вбачається і з п. 1 довідки Стрийського МБТІ № 559 від 14.03.2017 року.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Верхньосиньовидненської селищної ради зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що спадкодавець своє право власності в органах БТІ не зареєстрував (не оформив). Разом з тим, вже згадана вище Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів.

Як вбачається з довідки Верхньосиньовидненської селищної ради № 1331 від 31.05.2017 року (а.с. 44), згідно поземельної книги земельна ділянка виділялась ОСОБА_7 та згідно схематичного плану житловий будинок по АДРЕСА_1 побудувала ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність записів у поземельній книзі та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі наявністю виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право ОСОБА_7, а в подальшому - ОСОБА_6 на спірне домоволодіння, яке не залежало від його реєстрації на момент здійснення забудови, а, у подальшому, спадкування за законом.

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність документів на право власності на нерухоме майно (а.с. 15). Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином документально обґрунтовані, посилання позивача перевірені судом та знайшли своє підтвердження, зважаючи на визнання відповідачами позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 208-209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за законом на майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 зазначеного в технічному паспорті під літерою «А-1» загальною площею 110 кв. м та господарські будівлі, а саме: убиральня - літера «Б», літня кухня - літера «В», сарай - літера «Г», сарай - літера «Д», після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були д десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2017 року.

Суддя В.Я. Курницька