Справа № 357/1019/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14.11.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, який був оформлений у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 100 000 гривень та зобов'язався повернути вказану суму до 31.12.2016 року. Однак, у визначений договором строк відповідач борг не повернув, а тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 86 505 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що він не отримував ніяких коштів від позивача, факт передачі коштів є фіктивним, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 14.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав грошові кошти у розмірі 100 000 гривень та зобов'язався їх повернути до 31.12.2016 року. Даний факт підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно.

Дану обставину підтвердив також і свідок ОСОБА_3, у присутності якого було передано вказану суму.

Крім того, зобов'язання відповідача за вказаним договором позики підтверджуються копією чеку на переказ готівки від 30.12.2016 року та виписки по рахунку ОСОБА_1, згідно яких останній отримав від ОСОБА_2 готівку у розмірі 13 495 грн., що ствердив в судовому засіданні сам відповідач.

Відповідно до правового висновку ВСУ, викладеному в постанові від 11.11.2015 року №6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

На підтвердження своїх заперечень на позов, а саме щодо відсутності факту отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором позики, останній не надав суду будь-яких доказів, тоді як за ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 86 505 грн. та судові витрати в розмірі 1000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 257, 526, 530, 599, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213 - 215, 292, 293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 86 505 грн. та судові витрати в розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Б. І. Кошель