Номер провадження: 22-ц/785/4841/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С.,Кравця Ю.І.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, субєкт оскарження перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зацікавлена особа: ОСОБА_4, про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови та акта державного виконавця, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якої просила визнати неправомірними дії заступника Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на нерухоме майно без дозволу органу опіки та піклування у виконавчому провадженні №37261086, з виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2013 року №2-11570/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 2637960,66 грн.; скасувати постанову заступника Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 від 24.12.2014 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_6, належне на праві приватної власності ОСОБА_3 нерухоме майно 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 71,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-11570/11 виданим Приморським районним судом м. Одеси від 18.02.2013 року; скасувати акт заступника начальника першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 24 грудня 2014 року, на підставі якого за виконавчим листом №2-11570/11 виданим Приморським районним судом м. Одеси від 18.02.2013 року передано майно за борги стягувачу - ОСОБА_6

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що на виконанні в Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/1522/3509/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 06.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 23020 євро, що складає 252462,64 грн. та виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2013 року №2-11570/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 329725,75 доларів США, що складає 2637960,66 грн.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем проведено перевірку майнового стану боржниці та постановою від 04.03.2013 року накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржниці, в тому числі й на квартиру №39, розташовану у буд.№5, корпус 4 по вул. Базарна в м. Одеса.

На виконання рішення суду у виконавчому провадженні тричі (15.09.2014 року, 03.11.2014 року та 15.12.2014 року) було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_2, які не відбулися.

23.12.2014 року на адресу відділу ДВС надійшла заява ОСОБА_6 про те, що він не заперечує залишити за собою нереалізоване на торгах майно, а саме 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 71,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

24.12.2014 року заступником начальника відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт про передачу не реалізованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

ОСОБА_3 зазначала, що з 23.09.2014 року право користування квартирою 39 по вул. Базарна, 5/4 в м. Одеса, що їй належить, має її малолітня онучка, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на реалізацію вказаного майна не отримано дозвіл органів опіки та піклування.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду із скаргою. Скаргу ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_5 В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановки нової про задоволення скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця.

Апелянт в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом правильно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28.03.2013 року старшим державним виконавцем Білим К.І. першого Приморського ВДВС ОМУЮ було винесено постанову ВП №319304458 про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, відповідно до якої виконавче провадження №31930458 з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/3509/11, виданого 06.03.2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 23029,00 євро, що складає 252462,64 грн., та виконавче провадження №36858026 з примусового виконання виконавчого листа №2-11570/11, виданого 18.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 боргу у розмірі 329725,75 дол. США, що складає 2637960,66 грн., були обєднані до зведеного виконавчого провадження №37261086.

В рамках виконавчого провадження, 04.03.2013 року державним виконавцем Білим К.І. було винесено постанову ВП №36858026 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3, а також заборонено здійснювати відчуження такого майна.

В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого провадження №36858026 тричі (15.09.2014 року, 03.11.2014 року та 15.12.2014 року) було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, що належить боржнику ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_2, які не відбулися.

23.12.2014 року на адресу першого Приморського ВДВС ОМУЮ надійшла заява стягувача ОСОБА_6 про те, що він не заперечує залишити за собою нереалізоване на торгах майно квартиру АДРЕСА_2.

24.12.2014 року заступником начальника першого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про передачу стягувачу ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2, що належала боржнику ОСОБА_3, за ціною, що дорівнює початковій вартості цього майна, за якою воно передавалося на реалізацію 1755921,00 грн., в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-11570/11, виданим 18.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 329725,75 дол. США, що складає 2637960,66 грн.

Крім того, 24.12.2014 року заступником начальника першого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_2 було складено акт про передачу стягувачу ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2, що належала боржнику ОСОБА_3, за ціною, що дорівнює початковій вартості цього майна, за якою воно передавалося на реалізацію 1755921,00 грн., в рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-11570/11, виданим 18.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 329725,75 дол. США, що складає 2637960,66 грн., відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначає заявниця, під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не враховано, що станом на 24.12.2014 року в квартирі АДРЕСА_3 було зареєстровано місце проживання малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не отримано дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію вказаного майна.

Проте станом на дату судового розгляду даної скарги заявниці, малолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 було знято з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується листом ТОВ «ЖЕК «Ідеал» за №36 від 02.09.2015 року, з якого вбачається, що місце проживання малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано за вказаною адресою 23.09.2014 року, а 28.02.2015 року дитина разом з її матірю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, вже були зняти з реєстрації місця проживання за цією адресою як такі особи, що втратили право користування жилим приміщенням (а.с.119).

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Проте заявниця звернулася до суду з даною скаргою лише 11 лютого 2015 року, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 385 ЦПК України строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2015 року представник заявниці звернулася до першого Приморського ВДВС ОМУЮ із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, та лише 27.01.2014 року звернулася до субєкта оскарження із заявою про надання копій оскаржуваних постанови та акту державного виконавця від 24.12.2014 року і в цей же день отримала копії цих документів (а.с. 6, 8-9).

Посилання ОСОБА_3, що 06.02.2015 року вона звернулася з аналогічною скаргою до Одеського окружного адміністративного суду не з пропуском встановленого ч. 1 ст. 385 ЦПК України строку - 09.02.2015 року, тобто коли Одеським окружним адміністративним судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою заявниці, не може вважатись поважною підставою для поновлення строку (а.с.6).

Будь-яких інших обґрунтувань поважності причини пропуску строку звернення до суду з даною скаргою, скарга заявниці не містить, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування поважної причини пропуску заявницею цього строку.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи встановлене, суд зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду із скаргою та залишення скарги без розгляду, вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_10

ОСОБА_11