АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/728/17 Справа № 201/3618/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року олегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015 року по справі №201/14616/15-ц з ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто на його, ОСОБА_2, користь 55086,83 грн. у зв»язку з тим, що банк заперечував щодо надходження відповідної грошової суми на рахунок позивача №3450 в порядку виконання рішення господарського руду АР Крим від 28.01.2013 року. 10.12.2013 року та 06.03.2014 року між позивачем та банком було укладено два депозитних договори на суму 39000,00 грн. та 14800,00 грн., однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, не сплачує відсотки за користування вказаними коштами. Тому позивач, на підставі положень ст. 1058 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь за договором №230009 від 10.12.2013 року (рахунок №3059) нараховані проценти з розрахунку 19,5% річних в сумі 13642,52 грн., 3% річних в сумі 2154,08 грн., індекс інфляції в розмірі 27768,39 грн., а разом 43564,99 грн.; стягнути з відповідача нараховані відсотки за договором №251175 від 06.03.2014 року (рахунок №9479) з розрахунку 18,5 % річних в сумі 4904,68 грн., 3% річних в сумі 817,45 грн., індекс інфляції в розмірі 10537,75 грн., а всього 16259,93 грн.; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за депозитним договором №230009 від 10.12.2013 року, в розмірі 28004,14 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування грошовими коштами в розмірі 1528,48 грн., 3% річних в сумі 2022,66 грн. та індекс інфляції в сумі 24453,00 грн.; стягнуто з ПАТ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість за депозитним договором №251175 від 06.03.2014 року в розмірі 10587,07 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування грошовими коштами в розмірі 535,03 грн., 3% річних в розмірі 772,44 грн. та індекс інфляції в розмірі 9279,60 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 385,91 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржуване рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015 року у цивільній справі №201/14616/15-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто на його користь із ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 55086,83 грн. та судовий збір в розмірі 550,87 грн. (а.с. 15-18). Рішенням в цивільній справі №201/14616/15-ц, зокрема, встановлено, що 23 квітня 2013 року на ім'я ОСОБА_2 у Сімферопольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито рахунок №3450; на виконання рішення господарською суду АР Крим від 28 січня 2013 року по справі №5002/-20/3800-2012 про стягнення з Сметанко 3.1. на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 80870,70 грн., державною казначейською службою України з рахунку обліку депозитних сум на рахунок позивача №3450 у період з 23 квітня 2013 року по 22 жовтня 2013 року була перерахована грошова сума у розмірі 55086,83 три. згідно з розпорядженнями державною виконавця ВДВС Євпаторійського Міського управління юстиції ОСОБА_3 Вказана цивільна справа №201/14616/15-ц оглянута судом апеляційної інстанції; рішення у ній набрало законної сили 04.02.2016 року.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 29.02.2016 року відкрито виконавче провадження, що триває до цього часу, з примусового виконання виконавчого листа, що виданий на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015 року у вищевказаній цивільній справі №201/14616/15-ц (а.с. 78, 79).

Згідно змісту позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу, стягнутою за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015 року грошовою сумою у загальному розмірі 55086,83 грн. позивач розпорядився наступним чином:

- грошові кошти в розмірі 39000,00 грн. були перераховані на рахунок №3059 згідно відкритої оферти банку за договором №230009 від 10.12.2013 р., строком на 182 дні, зі ставкою 19,5%;

- грошових коштів в розмірі 14800,0 грн., які були перераховані на рахунок №9479, згідно відкритої оферти банку за договором №251175 від 06.03.2014 р., строком на 92 дні, зі ставкою 18,5%;

- на рахунку №3450 залишився залишок у сумі 1286,83 грн.

На підтвердження позову надано виписку за період з 23.04.2013 року по 18.09.2015 року по рахунку позивача №3450, який містить інформацію щодо перерахування коштів за договором №230009 від 10.12.2013 р. у сумі 39000,00 грн. на рахунок №3059 та за договором №251175 від 06.03.2014 р. у розмірі 14800,0 грн. на рахунок №9479 (а.с. 12-13, 82-85).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Колегія звертає увагу, що ПАТ КБ «Приватбанк» позов не визнає у звязку з відсутністю депозитних договорів у письмовій формі, а також посилається на відсутність доступу до електронних та інших носіїв інформації банку у звязку з анексієюАРК. Ухвала апеляційного суду від 28.02.2017 року щодо надання доказів з приводу укладення та змісту договорів №230009 від 10.12.2013 р. (рахунок №3059) та №251175 від 06.03.2014 р. (рахунок №9479) не виконана з посиланням на зазначені вище обставини.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність фактів перерахування ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів з рахунку позивача №3450 у розмірі 39000,00 грн. та 14800,0 грн. на відкриті на ім»я позивача рахунки №3059 і №9479, відповідно.

Враховуючи, що суду не представлені укладені у письмовій формі відповідні договори, ощадні книжки або інші документи, що їх замінюють, доводипозивача про те, що договори №230009 від 10.12.2013 р. (рахунок №3059) та №251175 від 06.03.2014 р. (рахунок №9479) є саме договорами банківського вкладу з певними умовами є недоведеними.

Виписка з іншого рахунку позивача (за №3450) не доводить факту існування між сторонами правовідносин за договорами банківських вкладів та умов цих договорів.

Клопотання про представлення інших доказів чи витребування їх судом учасниками процесу не заявлені.

На викладені обставини місцевий суд уваги не звернув, що спричинило неправильне застосування матеріального закону. Оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через недоведеність факту укладення сторонами договорів банківського вкладу та недоведеність умов таких договорів.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом з інших правових підстав на захист своїх прав та законних інтересів.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий

Судді