Справа № 177/3/17-ц
Провадження № 2/177/503/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Апостолівської районної ради Дніпропетровської області, Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 05 лютого 2015 року помер його дядько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 6,3967 га, яка розташована на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:086:0004.

За життя 20 вересня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачу зазначену земельну ділянку.

05 серпня 2015 року ним подано в м. Кривому Розі, у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, заяву про прийняття спадщини за заповітом. В зв'язку з тим, що він зважав за головне складання заяви у шестимісячний термін, а не її направлення, ним з запізненням надіслано вищезгадану заяву до Апостолівської державної нотаріальної контори, у зв'язку з чим, згідно листа йому повернуто заяву про прийняття спадщини, оскільки він мав направити заяву до 09 серпня 2015 року, а згідно печатки відділення УДППЗ «Укрпошта» він її направив у 2016 році, тому йому запропоновано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вказані обставини порушують його права на спадкування вищезазначеної земельної ділянки, яка лишилась після смерті дядька ОСОБА_3.

Також, зазначив, що про час направлення заяви у законодавстві яким він керувався при прийнятті спадщини, не сказано жодного слова, тонкощами спадкового права він не володіє, у звязку з чим і допустив помилки при направленні заяви до Апостолівської державної нотаріальної контори.

Тому просить визначити йому додатковий строк у три місяці після набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2015 року.

Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористався, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити (а.с. 34).

Представники відповідача ОСОБА_5 районна рада в судове засідання не зявилися надали заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 28-29).

Представники відповідача Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 33,37).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних законних підстав.

Судом встановлено, що 08 лютого 2015року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 603362 від 09 лютого 2015 року (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно земельну ділянку, йому земельну ділянку площею 6,3967 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:086:0004, яке належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №132868 від 28.11.2013 (а.с. 10).

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

За життя ОСОБА_3 на випадок смерті здійснив розпорядження своїм майном, згідно якого заповів ОСОБА_2 позивачу по справі, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, що знаходиться на території Красінської сільської Ради Криворізького району Дніпропетровської області за номером 86-4, площею 6,3967 га, кадастровий номер якої :01:086:0004, що підтверджується копією заповіту від 12 вересня 2012 року серії ВРХ №830083 зареєстрованого в реєстрі за №2807 та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 46724584 від 10.02.2017 (а.с. 6, 22) .

Як зазначив позивач в позовній заяві 05 серпня 2015 року ним подано в м. Кривому Розі, у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, заяву про прийняття спадщини за заповітом, про що свідчить копія зазначеної заяви (а.с. 8).

Зазначену заяву 10 лютого 2016 року позивачем надіслано до Апостолівської державної нотаріальної контори, однак листом зазначеної нотаріальної контори №82/01-16 від 10.02.2016 йому повернуто заяву про прийняття спадщини, оскільки він мав направити заяву до 09 серпня 2015 року, а згідно печатки відділення УДППЗ «Укрпошта» він її направив у 2016 році (а.с. 9).

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Як видно з листа Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області № 90/01-16 від 10.02.2017 року, після смерті ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2015 року з заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 до Апостолівської державної нотаріальної контор ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася , відомостей про спадкоємців на майно не має (а.с. 21).

Також, з листа Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 № 318/01/16 від 24.05.2017, видно, що до нього не надходило будь-яких заяв від ОСОБА_2 від 05 серпня 2015 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2015 року, також, у ході проведеної перевірки за паперовими даними, які зберігаються у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 заведеної спадкової справи за вищевказаною заявою виявлено не було (а.с. 39).

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.

При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Як видно з матеріалів справи, позивач як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, щоб спадкувати, позивач, у встановлений законом строк, повинен був подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте він цього не зробив, оскільки подання ним копії заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 08 лютого 2015 року, копія якої додана до справи (а.с. 8), спростовано листами Апостолівської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Криворізького місцевого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 (а.с. 9,39).

Таким чином, надані докази того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, спростовані, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини.

Позивач просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_3 померлого 08 лютого 2015 року.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що про час направлення заяви у законодавстві яким він керувався при прийнятті спадщини, не сказано жодного слова, тонкощами спадкового права він не володіє, у звязку з чим і допустив помилки при направленні заяви до Апостолівської державної нотаріальної контори.

Позивачу було достеменно відомо про смерть ОСОБА_3, померлого 08 лютого 2015 року і він не оспорює цей факт. Строк на прийняття спадщини спадкоємцями сплив 09 серпня 2015 року.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів.

Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

Отже, встановивши, що будь-яких перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у позивача не було, а тому підстави для задоволення позовних вимог щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1217, ч.1 ст. 1221, 1233, ч.1 ст. 1235, 1258, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до Апостолівської районної ради Дніпропетровської області, Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: