Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк відкрив відповідачу невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22 800,00 дол. США зі сплатою 7,70 % річних з терміном повернення кредитних коштів до 17 липня 2015 року включно. Позивач вказував, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 29 027,05 доларів США та 8 651 177,51 грн, яку позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід Банк» 29 027,05 доларів США та пеню в розмірі 5 000,00 дол. США з конвертацією цієї суми в національну валюту гривню за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу, заборгованість по штрафним санкціям в розмірі 39 957,24 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в стягненні пені та 3 % річних з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволеннюз таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Зменшуючи розмір пені, суд виходив з того, що він значно перевищує розмір нарахованих збитків.

Відмовляючи у стягненні 3 % річних, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дані вимоги не грунтуються на вимогах закону.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_6 17 липня 2008 року було укладено Кредитний договір.

Згідно п.п. 1.1 Кредитного договору Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22 800,00 доларів США терміном по 17 липня 2015 року включно.

Згідно п.п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 7,70 процентів річних.

Позичальник, в свою чергу зобов'язався повністю погасити заборгованість за кредитним договором.

У разі несвоєчасного погашення за кредитом та процентами, сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 процентів від суми простроченого платежу. (п. 3.6 Кредитного договору)

Факт отримання кредитних коштів в сумі 22 800,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки від 17 липня 2008 року.

Таким чином Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами Кредитного договору, в той час як відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та грошові кошти у повному обсязі не повернув.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Оскільки сторони визначили термін повернення грошових коштів за кредитним договором і судами встановлено, що відповідач свої зобов'язання в зазначений строк належним чином не виконав, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій у порушення ст. 213 ЦПК України дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України.

Таким чином, допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судові рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають скасуванню із передачеюсправи у частині цих вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим судові рішення районного та апеляційного суду в частині стягнення з ОСОБА_6 пені не підлягають скасуванню з огляду на таке.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 рокута № 6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про зменшення розміру пені на підставі частини третьої статті 551 ЦК України.

В інших частинах судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не переглядаються судом у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства ««Родовід Банк»задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» трьох процентів річних скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко