Справа № 755/847/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.,

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (далі по тексту - КП «Плесо»), звертаючись з позовом до ОСОБА_1, просило зобов'язати відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном: павільйоном АМФ загальною площею 60 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_2) та нежитловою спорудою - павільйон загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1) шляхом зобов'язання звільнити вказані споруди.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» засновано на комунальній власності територіальної громади м.Києва та входить до сфери управління Головного управління контролю за благоустроєм м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). З метою виконання покладених завдань та повноважень, передбачених Статутом КП «Плесо», відповідно до Наказу Головного управління житлового господарства та майна міста Києва №30 від 04.04.1997 року «Про передачу основних фондів комунальної власності м. Києва» зі змінами, внесеними Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва №505 від 18.10.2016р., за КП «Плесо» закріплено на праві повного господарського відання об'єкти нерухомого майна, що є власністю територіальної громади міста Києва, зокрема: павільйон АМФ загальною площею 60 метрів квадратних, що розташований на території за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_2) та нежитлова споруда - павільйон загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1). Під час огляду вказаних приміщень з метою перевірки санітарно-технічного стану основних засобів, що обліковуються на балансі КП «Плесо», було виявлено незаконне та безпідставне користування майном, зокрема павільйоном інв.НОМЕР_2 та павільйоном НОМЕР_1 невідомими особами. Особи, що перебували під час огляду в приміщенні повідомили, що вони виконують ремонтні роботи будівель на замовлення громадянки ОСОБА_1 та надали для огляду копії технічних паспортів на споруди виконанні КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення відповідача. Таким чином, відповідач незаконно та безпідставно використовує майно, що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва, яке закріплене на праві господарського відання за КП «Плесо», чим чинить перешкоди у користуванні цим майном законному власнику, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив в позові відмовити, вважає поданий до суду позов необґрунтованим та не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки відповідач є власником нежитлового будинку АДРЕСА_2 та нежитлового будинку АДРЕСА_3, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Договорів купівлі-продажу від 18 липня 2016 року, укладені між ТОВ «Месія» та ОСОБА_1 Однак, представники КП «Плесо» безпідставно неодноразово проводили перевірки вказаних об'єктів, під час їх проведення постійно змушують відповідача звільнити ці приміщення, посилаючись н належність об'єктів КП «Плесо», оскільки такі дії не призвели до належного результату, позивач вирішив спонукати відповідача звільнити належних їй на праві приватної власності нежитлові приміщення в судовому порядку, намагаючись у такий спосіб позбавити відповідача права власності на об'єкти нерухомого майна, які в законний спосіб придбані відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» засновано на комунальній власності територіальної громади м.Києва та входить до сфери управління Головного управління контролю за благоустроєм м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Підприємство створено відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 03.07.1995 року №204 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.04.2008 №502.

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 03.07.1995 року №204 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.04.2008 №502. (а.с.186-205 т.1)

Відповідно до положень статті 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно рішення Київської міської ради №38/1093 від 22.01.2009 р. «Про використання земель водного фонду та прибережних захисних смуг у місті Києві», відповідно до статей 8, 85, 86 Водного кодексу України, статті 59 Земельного кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», на КП «Плесо» покладено функції водогосподарської спеціалізованої організації по утриманню водних об'єктів з прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів та гідротехнічними спорудами. Відповідно до цього рішення КП «Плесо» підпорядковується виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). (а.с.13-14)

Відповідно до Наказу Головного управління житлового господарства та майна міста Києва №30 від 04.04.1997 року «Про передачу основних фондів комунальної власності м. Києва» зі змінами, внесеними Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва №505 від 18.10.2016р., за КП «Плесо» закріплено на праві повного господарського відання основні фонди, згідно з Додатком. (а.с.15-30)

Основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. (ч.1 ст. 133 Господарського кодексу України)

Право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. ( ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України)

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника (ч.3 ст.136 ГК України).

КП «Плесо», обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, посилається на те, що відповідач незаконно та безпідставно використовує майно, що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва, чим чинить КП «Плесо» перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном - павільйоном АМФ загальною площею 60 метрів квадратних, що розташований на території за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_2) та нежитловою спорудою - павільйоном загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1), посилаючись, як спосіб захисту порушеного права, на положення Глави 29 Цивільного кодексу України - «Захист права власності», а саме статті 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. (ст. 319 ЦК України)

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. ( ч. 1 ст. 321 ЦК України)

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У даному випадку має значення встановлення судом факту порушення відповідачем суб'єктивного права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, в тому числі і через суди.

В силу глави 3 ЦК України та статей 11, ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених вимог, в тому числі і щодо способу захисту, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зокрема, якщо власник, має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, то він може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, в тому числі, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов), або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому, з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення. Якщо ж перешкоди в користуванні чи розпорядженні майном усунуті, то відповідно відсутні підстави і для звернення з негаторним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Виходячи з обсягу долучених до позову доказів, які долучено позивачем, убачається, що згідно Переліку основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва, які закріплюються за комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», що є Додатком до Наказу Головного управління житлового господарства від 04.04.1997 №30 (в редакції наказу Департаменту комунальної власності м Києва від 18.10.2016 №505), за КП «Плесо» закріплена, серед іншого, під порядковим номером 21 нежитлова будівля «Павільон», площею 60кв.м., розташований в Дніпровському районі, Труханів острів, пляж «Центральний». (а.с.23)

Однак, зазначений Додаток (а.с.22-30) не містить відомостей про те, що за КП «Плесо» закріплена на праві господарського відання нежитлова споруда - павільйон загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1), що є предметом даного позову.

Крім того, згідно відповіді Департаменту комунальної власності м. Києва від 18.01.2017р. №062/06/90-479, на запит КП «Плесо», до комунальної власності територіальної громади міста Києва належить та закріплений за КП «Плесо» на праві господарського відання, серед іншого, павільйон пляжу «Центральний на Трухановому острові, площею 60,0кв.м. (а.с.77)

За даними, які надано Департаментом комунальної власності м. Києва, будь-яка нежитлова споруда (павільйон тощо) площею 223,6кв.м. чи приблизно такої площі, не зазначена.

Висуваючи заперечення на позов, відповідачем долучено копії Договорів купівлі-продажу від 18 липня 2016 року, укладені між ТОВ «Місія» та ОСОБА_1, де предметом договору виступають наступні об'єкти нерухомого майна, а саме: 1/2 частина нежитлового (громадського) будинку АДРЕСА_3, нежитловий будинок складається з літери «А» - загальною площею 60 кв.м (а.с.52); 1/2 частина нежитлового (громадського) будинку АДРЕСА_3, нежитловий будинок складається з літери «А» - загальною площею 60 кв.м (а.с.55); 1/2 частина нежитлового (громадського) будинку АДРЕСА_2, нежитловий будинок складається з літери «А» - загальною площею 111,5 кв.м (а.с.58); 1/2 частина нежитлового (громадського) будинку АДРЕСА_2, нежитловий будинок складається з літери «А» - загальною площею 111,5 кв.м (а.с.61).

Виходячи з аналізу технічних характеристик об'єктів нерухомого майна, що належить відповідачу на праві приватної власності, з урахуванням загальної площі та місцезнаходження, ці об'єкти є відмінними від об'єктів, що є предметом позову, та за даними КП «Плесо» розташовані за адресами АДРЕСА_1 чи АДРЕСА_1.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст.4 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому, слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно пред'явлені вимоги до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва, оскільки позивачем не доведено сам факт користування відповідачем спірними об'єктами, а саме: павільйоном АМФ загальною площею 60 метрів квадратних, що розташований на території за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_2) та нежитловою спорудою - павільйоном загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1), відсутні докази, які мали підтвердити обставини, викладені у позовній заяві щодо проведення відповідачем ремонтних робот у цих приміщеннях, не зафіксовано сам факт огляду приміщень, де саме проводились відповідачем будь-які ремонті чи будівельні роботи, також позивачем не конкретизовано, які саме дії вчиненні відповідачем, що свідчать про вчинення перешкод позивачу в реалізації права власності щодо спірних об'єктів нерухомості, та потребують захисту у спосіб визначений позивачем, а в силу положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відмовлючи в позові, суд враховує той факт, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.57-59 ЦПК України, що нежитлова споруда - павільйон загальною площею 223,6 метрів квадратних, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (обліковується на балансі підприємства під інвентарним номером НОМЕР_1) закріплена на праві господарського відання за КП «Плесо», що є окремим предметом доказування, а доведення цих обставин безпосередньо впливає на реалізацію позивачем права вимагати відновлення порушених прав власника шляхом пред'явлення позову до суду.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до ОСОБА_1 про усунення перешкоди у користуванні майном не підлягає задоволенню внаслідок недоведеності заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316-319, 321, 327, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 133, 136 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я: