Справа № 456/2619/16 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/1500/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівського області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Стрийська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановила:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівського області від 14.12.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк в три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 22.05.2006 року.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не встановлено, які саме обєктивні, непереборні причини та істотні труднощі перешкодили позивачеві звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса протягом шести місяців із дати смерті спадкодавця ОСОБА_8 і чому ці причини слід визнати поважними. Вважає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд відступив від правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постановах від 04.11.2015 року (Справа №6-1486цс15) та від 14.09.2016 року (Справа №6-1215цс16). Крім того, зазначає, що з матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори постанови про відмову позивачеві у вчиненні нотаріальної дії не виносила, а тому це є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання відповідачі та третя особа не зявилися, про час та місце розгляду справи всі були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.129-132), клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_8 відкрилась 22.05.2006 року (а.с.63).

ОСОБА_8 є батьком позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та чоловіком відповідача ОСОБА_4 (а.с.49-50, 69).

11.05.2006 року ОСОБА_8 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №28, відповідно до якого ОСОБА_8 на випадок своєї смерті заповів все майно, що буде належати йому на день смерті на що він за законом матиме право, своїй доньці позивачеві ОСОБА_2, проте, нікчемність цього заповіту встановлена рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2014 року (а.с.11-12).

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_8 разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_5, донька ОСОБА_6

Предметом спору є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Фалиш (раніше - с.Станків) на вул.С.Стрільців (раніше-Червоних козаків), №5 Стрийського району Львівської області, який на момент смерті спадкодавця ОСОБА_8 був зареєстрований за ним на праві власності в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності від 03.08.1988 року, виданого виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №171 від 21.07.1988 року, яке зареєстроване в реєстровій книзі 10.08.2008 року за реєстровим №131 (а.с.73).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 була заведена Стрийською державною нотаріальною конторою лише 18.02.2008 року на підставі заяви дружини померлого - ОСОБА_4 від 18.02.2008 року, якій 25.02.2008 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом про успадкування нею після смерті чоловіка грошового вкладу на рахунку №73870 в Стрийському відділенні Ощадного банку №6311, який належав померлому на підставі ощадної книжки (а.с.61-68).

Статтею 1223 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України в редакції 2004 року, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу, зокрема, спадкоємці першої черги (діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки).

У відповідності до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до вимог ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).

Однак, статтею 1269 ЦК України, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, було закріплено обовязок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (після внесення змін Законом України від 06.07.2010 року - до нотаріуса) за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 14.09.2016 року (Справа №6-1215цс16), за змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька до нотаріальної контори у встановленому законом порядку не подавала, а одразу, ще до закінчення встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.11.2006 року (а.с.6), ухваленого до закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, позов ОСОБА_2 було задоволено і визнано за нею право власності на будинковолодіння в с.Фалиш Стрийського району Львівської області по вул.Січових Стрільців, 5 в порядку спадкування за заповітом.

На підставі вказаного рішення суду позивач ОСОБА_2 зареєструвала право власності на будинок (а.с.19).

Це рішення суду було скасовано лише 27.01.2014 року Апеляційним судом Львівської області за апеляційною скаргою ОСОБА_7, в тому числі і з тієї підстави, що позивач ОСОБА_2 повинна була звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька (а.с.7-9).

Отже, за таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до скасування 27.01.2014 року апеляційним судом рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.11.2006 року позивач ОСОБА_2 не мала підстав для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки суд її позов про визнання права власності на будинок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 задовольнив, що і є, на переконання колегії суддів, тією обєктивною перешкодою, через яку вона пропустила строк, встановлений ст.1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому ця причина є поважною для визначення позивачеві додаткового строку в порядку ч.3 ст.1272 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.08.2016 року (а.с.15-18) за дружиною померлого ОСОБА_8 ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину спірного будинку, як на частку в спільній сумісній власності, а тому інша 1/2 частина цього будинку є відкритою для спадкування спадкоємцями першої черги за законом, в тому числі й позивачем ОСОБА_2, що за наведених вище обставин справи є не лише законним, а й справедливим, оскільки до ухвалення апеляційним судом рішення від 27.01.2014 року ніхто із спадкоємців (відповідачів у справі) заяви про успадкування спірного будинку не подавав (таку заяву відповідачі подали до нотаріуса лише 17.01.2015 року (а.с.69) і до 2014 року права власності позивача ОСОБА_2, яке вона набула в порядку спадкування за рішенням суду від 02.11.2006 року, не оспорював і це рішення суду не оскаржував.

Безпідставними є також інші посилання апелянта на відсутність визначених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки позивач після скасування рішення, на підставі якого вона набула права власності на спірний будинок, та відмови 03.03.2014 року суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення апеляційного суду від 27.01.2014 року (а.с.10), у липні 2014 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, Стрийська державна нотаріальна контора на її заяву повідомила про пропущення нею строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, розяснивши необхідність звернення до суду із позовом в порядку ст.1272 ЦК України (а.с.4, 5).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівського області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_10