Провадження № 2/760/2186/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.
з участю секретаря - Кучерини Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
29.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить вказаний будинок. В даному будинку відповідач, колишній чоловік її доньки, був зареєстрований у якості члена сім'ї доньки. Реєстрація відповідача була здійснена у зв'язку з тим, що йому після укладення шлюбу із її донькою ОСОБА_3 не було де проживати у м. Києві, йому потрібно було йти працювати, а без приписки складно виконувати роботу та здійснювати всі необхідні формальності із цим пов'язані. Крім того, з метою об'єднання та створення нормальних житлових умов для своєї доньки, ОСОБА_3, та її чоловіка ОСОБА_2 позивач вирішила дозволити їм проживати у її будинку та прописати відповідача. Однак спільне життя подружжя не склалося. Фактично з квітня 2014 року Відповідач не проживав за місцем реєстрації, витрат на утримання будинку АДРЕСА_1 не здійснював. Також шлюб між відповідачем та донькою позивача був розірваний згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва у справі 2-4270/14, що набрало законної сили 11.09.2014 року. В рішенні суду зокрема встановлено, що на момент розгляду справи донька позивача та відповідач не ведуть спільного господарства. Де на сьогодні проживає відповідач їй не відомо, зв'язок із нею він не підтримує.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив.
При таких даних, суд у відповідності до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, знаходить можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.10.2007 року.
Згідно з довідкою форми №3, виданої Структурним підрозділом ЖЕД-901 КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» від 06.04.2016 №1867, на даний час в житловому будинку №64 зареєстровані позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4, донька ОСОБА_3, її онуки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також відповідач ОСОБА_2
Як видно з матеріалів справи відповідач був зареєстрована в житловому будинку №64 у якості члена сім'ї доньки позивача, яка мешкає разом із позивачем.
Як зазначено позивачем, реєстрація відповідача була здійснена на прохання доньки для створення необхідних умов проживання родини після укладення шлюбу та для працевлаштування відповідача у м. Києві. Відповідач більше року фактично не проживає за місцем реєстрації, витрат на утримання будинку №64 не несе. Всі витрати несе позивач в повному обсязі, домовленості про порядок користування будинком №64 не було, де на сьогодні проживає відповідач їй не відомо, зв'язок із нею він не підтримує.
Факт не проживання відповідача у будинку АДРЕСА_1 більше одного року підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, актами обстеження житлово-побутових умов від 08.10.2015 року, 12.01.2016 року, 10.04.2016 року, 19.09.2016 року, 20.01.2017 року та 18.05.2017 року. Згідно актів вбачається, що в будинку позивача відсутні особисті речі відповідача, він не намагався вселитися, не проживає постійно у будинку, а його місце проживання невідомо.
Як наполягала представник позивача в судовому засіданні у своїх поясненнях, жодних перешкод з боку позивача відповідачу у користуванні будинком ні вона, ні члени її сім'ї не чинили, а відповідач дій, які б свідчили про наміри та бажання зберегти за собою право користування житловим приміщенням не вчиняв. Перед розлученням у 2014 році він забрав свої речі та більше не користувався помешканням.
Обставини, які би вказували на те, що позивач чинить відповідачеві перешкоди в користуванні спірним будинком, та обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача в ході розгляду справи судом встановлено не було.
Правовідносини сторін, які випливають із вищевказаних обставин, стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним урегульовано положеннями статті 405 ЦК України.
За змістом частини першої вказаної статті, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача належить задовольнити в повному обсязі, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
З огляду на висновок суду про задоволення позовних вимог та з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 551,20 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя