Ухвала

Іменем України

07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2, проданою представником - ОСОБА_3, на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 4 лютого 2011 року між ТОВ «Марк Теплі» та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», був укладений договір страхування транспортних засобів № АМ.013502, предметом якого є страхування автомобіля марки Jaguar X-Type, номерний знак НОМЕР_1. 29 вересня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Jaguar X-Type, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Постановою Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП. 12 грудня 2011 року позивач на підставах страхових актів та розрахунку суми страхового відшкодування до них, виходячи із актів виконаних робіт, враховуючи звіт про оцінку, здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 66 150,42 грн., у результаті чого набув права регресного стягнення цих коштів з винного у ДТП.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що між відповідачем та ПАТ «Просто-Страхування» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, останній здійснив відшкодування шкоди на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 42 347,75 грн., позивач просив стягнути не погашену суму в розмірі 23 802,67 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 23 802,67 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов ПАТ «СК «ПЗУ Україна», суди правильно застосувавши ст. ст. 512, 514, 979, 990, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило потерпілому у ДТП страхове відшкодування, у результаті чого набуло право вимоги у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача по справі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-2471цс15 від 17 лютого 2016 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, продану представником - ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова