УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 06.02.2017 позовну заяву було залишено без руху. Так, на виконання вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України представником позивачів було визначено ціну позову в розмірі 579 501,16 грн., а також зазначено, що на підставі п.4 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору, про що зазначено відповідно в позовній заяві.

Вимоги Закону України «Про судовий збір» є імперативними, згідно яких при зверненні до суду особа повинна сплатити судовий збір та надати суду оригінал платіжного документа.

Окрім того, відповідно до п.10 ППВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати", в разі заявлення декількох вимог, позивачу слід сплатити судовий збір за кожну вимогу.

Зважаючи на те, що позовна заява містить вимоги як майнового так і не майнового характеру, позивачам слід сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн., та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 6 890,00 грн.; та за вимоги немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн., на наступні реквізити

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 301 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа) і надати суду оригінал платіжного документа.

Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ст..5 Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Як зазначено в преамбулі даного закону підставою його прийняття стало бажання Верховної Ради України здійснити реабілітацію жертв політичних репресій за увесь період після 1917 року до моменту набрання чинності цим Законом, і саме дані особи або їх нащадки, які можуть звертатись до суду з позовом про виплату їм компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості будуть звільнені від сплати судового збору.

Позивачами та їх представником помилково було здійснено розділення понять, які містяться в даному пункті Закону України «Про судовий збір» з вибірковим трактуванням найбільш вигідного для них значення. Однак, цей пункт може бути застосований судом лише в разі звернення з позовом про повернення майна, яке було відібрано в особи внаслідок її засудження по політичним переконанням в період з 1917 року по 1991 рік.

Враховуючи вищевикладене, позивачам необхідно було надати суду документальне підтвердження факту поширення на них норм дії Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", з метою перевірки судом їх права на звільнення від сплати судового збору або здійснити виконання вимог Закону України «Про судовий збір», а саме його сплату відповідно до визначеного розміру ціни позову.

Крім того, суд звертав увагу позивачів та їх представника на необхідність залучення до участі у справі всіх осіб, інтересів яких може стосуватися предмет спору, зокрема, приватного нотаріуса, яким було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову (заяви) в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову (заяви) і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову, заяви) до розгляду.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд - Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановив ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомив позивача та надав їм строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п?яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Судом два рази направлялась вищезазначена ухвала про залишення позову без руху на вказану позивачем ОСОБА_2 (09.02.2017 та 28.04.2017), проте кожного разу конверти повертались на адресу суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, копія даної ухвали була отримана позивачу ОСОБА_2 та представнику позивачів ОСОБА_6, які були безпосередньо ними отримані 20.02.2017.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового процесу, яка є його ініціатором, зобов?язана з розумним інтересом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов?язки.

Суд також враховує розумні строки розгляду справи, зокрема, і в частині вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, передбачені законодавством, які порушуються саме внаслідок неотримання стороною позивача кореспонденції, за вказаною нею самою адресою, та кваліфікує таку поведінку позивача, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як втрату зацікавленості в розгляді даної позовної заяви та актуальності самого питання для позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, крім того позивач втратив будь-яку цікавість до поданої заяви, а відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину квартири - визнати неподаним та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк