Справа № 2-2258/2010
Провадження № 22-ц/779/995/2017
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» оскаржило ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ТОВ про заміну сторони виконавчого провадження.

Зазначає, що така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, судом не враховано, що заміна первісного кредитора (стягувача) відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги та можлива на будь-якій стадії процесу. До заяви про заміну сторони виконавчого провадження ними було долучено докази на підтвердження відступлення права вимоги первісного стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Тому як правонаступник банку вони вправі звернутися до суду з такою заявою. Разом з тим, не будучи стороною виконавчого провадження вони не можуть перевірити інформацію чи було повторно пред'явлено ВДВС до виконання виданий в даній справі виконавчий лист.

Крім того, судом не взято до уваги правових висновків, висловлених Верховним Судом України, з приводу процесуального правонаступництва, в тому числі у виконавчому

провадженні, яке не перебуває на виконанні.

З наведених підстав апелянт просив ухвалу скасувати, постановивши нову ухвалу про задоволення заяви.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3, представники ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» в судове засідання не з'явилися будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 жовтня 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто на його користь з ОСОБА_3 23 188,54 грн заборгованості за кредитним договором №014/14-10-17 від 16 січня 2007 року, 258,34 грн державного мита, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 26 212,36 грн (а.с.31).

Встановлено, що за заявою представника банку на підставі цього рішення 16 листопада 2010 року судом видано виконавчий лист №2-2258/2010, який звернуто до виконання згідно постанови заступника начальника міського відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Шпитальної В.М. про відкриття виконавчого провадження (а.с. 33, 57, 79).

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції від 27 червня 2013 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.80).

Як підтверджується матеріалами справи 27 жовтня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір відступлення права вимоги №114/7-4111. Відповідно до його умов до нового кредитора перейшло право грошової вимоги, в тому числі і за договором №014/14-10-17 від 16 січня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 (а.с.58-59,60-61). Цього ж дня ПАТ «Вектор Банк» передало право грошової вимоги за вказаним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.63-64, 65, 66).

Відмовляючи в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суд першої інстанції виходив з того, що підстав для заміни сторони виконавчого провадження не встановлено, оскільки виконавчий документ повернуто первісному стягувачу, інших відомостей заявником не представлено, та що відсутні докази повторного звернення до виконання цього виконавчого листа.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги- цесія) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги, коли до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача поза межами виконавчого провадження.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, який згідно з ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом із тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, невірно витлумачив вищезазначені положення закону та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні. Відповідно залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За таких обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати законною й обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової - про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити первісного стягувача Публічне Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» з примусового виконання виконавчого листа №2-2258/2010 від 16 листопада 2010 року, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором - всього в розмірі 26 212,36 грн, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О. В. Пнівчук