АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/7955/16-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Яровенко Н.О.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Когута Андрія Юрійовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Когут Андрій Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Дніпровського районного суду м Києва від 01 грудня 2016 року скасувати та увалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи. Суд не надав належної оцінки доводам позивача про те, що банк вважає спірний договір нікчемним, оскільки при його укладенні не було додержано письмової форми правочину, яка обов'язкова для договору банківського вкладу. Зазначив, що будь - які відомості про укладення між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_5 договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/201-222 в базах даних банку відсутні, на балансі вказане зобов'язання не обліковується, жодних документів щодо вказаного договору в банку немає, рахунок за цим договором не відкривався, нарахування відсотків не здійснювалося. Поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_5 жодним чином не підтверджено факт внесення ним грошових коштів на депозит, а тому, за змістом п. 5.1. договору, даний договір взагалі не набув чинності та не створює жодних правових наслідків для сторін. Вказав, що процентна ставка річних у розмірі 25%, визначена в договорі, станом на вказану в договорі дату його підписання тарифами банку не була передбачена, форма публічного договору з такою ставкою також була відсутня, а тому договір на таких умовах не міг бути укладеним.

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» КогутАндрій Юрійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з»явився. про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 06 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», від імені якого діяла заступник директора Київського регіонального відділення Тисовська Надія Іванівна, та ОСОБА_5 було підписано договір 645/2012-222 банківського вкладу «Оберіг» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (3 місяці).

Відповідно до п. 1.1. договору було передбачено, що банк приймає грошові кошти вкладника, в подальшому «вклад», на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2, що відкривається банком на його ім`я, в сумі 100000 доларів США на термін з 06 липня 2012 року по 06 жовтня 2012 року.

Кошти, прийняття у післяопераційний час, святкові, неробочі або вихідні дні, зараховуються на вкладний рахунок на наступний робочий день. Термін вкладу відраховується з дня зарахування коштів на Вкладний рахунок.

Будь-які відомості щодо того, що кошти в розмірі 100 000,00 доларів США були прийняті в касі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», дійсно надійшли на рахунок НОМЕР_2 та на цю суму нараховувалися відсотки у відповідності до умов договору, у сторони договору Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» відсутні.

Зі змісту позову також встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення коштів за договором банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» посилалося на те, що відповідач наполягає на факті укладення з банком договору вкладу, одночасно, у позивача жодних відомостей щодо вчинення такого правочину немає, вкладний рахунок на ім'я ОСОБА_5 ніколи не відкривався, грошові кошти від відповідача в якості вкладу не приймалися, а тому, виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 є нікчемним у зв'язку з недодержанням письмової форми договору, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Хрещатик» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на недоведення позивачем обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, банк не підтвердив, що вкладний рахунок НОМЕР_2 ніколи не відкривався, кошти на нього не вносилися, а у заступника директора Київського регіонального відділення Тисовської Надії Іванівни не було повноважень на укладення депозитного договору із відсотковою ставкою 25 % річних, з огляду на що, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам закону та дослідженим судом доказам, з наступних підстав.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Як зазначено в п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного

(депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пункт 2.3 підрозділу 2 «Приймання готівки» розділу ІV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, встановлює, що банк (філія, відділення) здійснює приймання готівки іноземної валюти від клієнтів за такими прибутковими касовими документами, як, зокрема, заява фізичної особи на переказ готівки для зарахування на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, погашення кредиту чи переказ без відкриття рахунку.

Згідно п. 2.9 цього підрозділу, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, з сукупного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що належним підтвердженням дотримання вимог щодо письмової форми договору банківського вкладу є наявність примірника самого договору банківського вкладу та документу, що підтверджує внесення коштів, а саме: ощадної книжки, ощадного (депозитного) сертифікату, іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, якими може бути квитанція чи прибутковий касовий ордер.

В матеріалах справи наявна копія договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222, вимоги щодо встановлення нікчемності якого заявлені позивачем Публічним акціонерному товариством «Комерційний банк «Хрещатик».

Одночасно, жодного документу, який підтверджує внесення ОСОБА_5 вкладу в розмірі 100 000,00 доларів США на передбачений договором вкладний рахунок НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 10 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_5, будучи достовірно обізнаним про наявність вказаної справи в провадженні суду, про що свідчить факт ознайомлення його представника з матеріалами справи, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодних заперечень щодо доводів позивача не заявив, ніяких документів на спростування викладених банком обставин суду не надав, зокрема, не підтвердив жодним чином факт внесення ним коштів в розмірі 100 000,00 доларів США на вкладний рахунок НОМЕР_2.

При цьому, такий підтверджуючий документ не може бути наданий позивачем Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», оскільки банк заперечує як проти прийняття від ОСОБА_5 грошових коштів в якості вкладу, так і проти укладення депозитного договору взагалі та відкриття за цим договором будь-якого рахунку.

Суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув, заявлені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи належним чином не вивчив, встановлений ст. 10 ЦПК України принцип змагальності сторін не врахував, помилково послався на недоведеність Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» факту невнесення ОСОБА_5 грошових коштів на вкладний рахунок та безпідставно відмовив в задоволенні позову.

Так, стаття 218 ЦК України закріплює, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Частина 2 ст. 1059 ЦК України прямо визначає, що у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_5 наявний судовий спір щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222, що свідчить про те, що відповідач не вважає цей правочин нікчемним, тобто, між сторонами наявний спір з даного приводу.

Одночасно, доказів дійсного внесення грошових коштів в розмірі 100 000,00 доларів США на рахунок НОМЕР_2, в якості вкладу за договором № 645/2012-222, які б свідчили про укладення договору вкладу в належній формі, ОСОБА_5 суду надано не було.

Наданою Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» довідкою № 2273 від 04 травня 2017 року підтверджується, що на ім'я ОСОБА_5 банком депозитні рахунки не відкривались, договір банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 та інші депозитні договори з вказаною особою в банку на обліку не перебувають, будь-які документи, пов'язані з такими депозитними договорами, зокрема, касові документи про внесення коштів, на ім'я ОСОБА_5 не видавалися, рахунок НОМЕР_2 на балансі Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» не обліковується.

Вказана довідка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та завірена печаткою банку.

Одночасно, ОСОБА_5 зазначені обставини жодним чином не спростовані, доказів дійсного виконання ним умов договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 в частині щодо внесення коштів не надано.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав не приймати до уваги подану Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» довідку як належне підтвердження того факту, що Договір банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 у визначеній законом формі не укладався та сторонами не виконувався.

Враховуючи все вищевикладене, так як внесення ОСОБА_5 коштів в якості депозиту на передбачений договором вкладний рахунок не було підтверджено належним чином, договір банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 не відповідає вимогам щодо письмової форми, які встановлені ст. 1059 ЦК України, за правилом частини 2 цієї статті, даний договір є нікчемним, а тому заявлені Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» позовні вимоги про встановлення нікчемності договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (3 місяці) від 06 липня 2012 року ґрунтуються на положеннях закону та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Когута Андрія Юрійовича є обґрунтованими, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та встановлення нікчемності договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (3 місяці) від 06 липня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_5.

Крім цього, враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову, вирішенню також підлягає питання щодо відшкодування судових витрат.

Так, згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При поданні до суду позову Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., а при поданні апеляційної скарги - 1595,00 грн..

При цьому, виходячи з положень Закону України «Про судовий збір», сума судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Дніпровського районного суду м Києва від 01 грудня 2016 року складала 1515,80 грн., що становить 110% від ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, сукупний розмір судових витрат по сплаті судового збору, що були понесені Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» при розгляді цієї справи, становить 2893,80 грн..

В урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 203, 215, 1059 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Когута АндріяЮрійовича задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину - задовольнити.

Встановити нікчемність договору банківського вкладу «Оберіг» № 645/2012-222 в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (3 місяці) від 06 липня 2012 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» () у відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 893,80 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: