Справа № 364/1046/16-ц
Провадження № 2/364/28/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря Сіваченко Л. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в смт Володарка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: Ірпінська міська рада, служба у справах дітей та сім'ї

про зміну способу участі батька у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду із названою позовною заявою, в якій вказувала, що вона є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є відповідач по справі - ОСОБА_2 Батьки названої дитини у шлюбі між собою не перебували, проживають окремо, їх спільна донька проживає разом з позивачем. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини. Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01.03.2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: Київська область, Володарського району, с. Надросівка, вул.Калініна,13 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 - про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення зустрічей за встановленим сторонами регламентом.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що вказана мирова угода була укладена між сторонами тоді, коли вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_6 з привязкою до її місця проживання. Натомість 21.04.2016 року вона придбала квартиру у місті Ірпінь Київської області та переїхала туди разом з дочкою на постійне проживання.

ОСОБА_4 вказує, що оскільки вона змінила своє місце проживання , то вважає неможливим виконання визначеного раніше способу участі батька у вихованні дитини згідно з мировою угодою.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 157, 159 СК України просить суд змінити (визначити) спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином :

1.Кожні перші та треті вихідні дні місяця (субота та неділя) з 10 год.00 хв. до 15 год. 00 хв. без ночівлі за місцем проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або на іншій території без примусу дитини у присутності матері;

2.Кожен вівторок з 18 год. 30 хв. до 20 год.00 хв. за місцем проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або на іншій території без примусу дитини у присутності матері;

3.Кожної другої та четвертої пятниці з 18 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або на іншій території без примусу дитини у присутності матері;

4.У святкові (вихідні дні) без примусу дитини:

-щороку 2 січня з 15 год.00 хв. по 19 год. 00 хв.;

-щороку 7 січня Різдво Христове з 15 год.00 хв. до 18 год. 00 хв.;

-щороку 8 Березня Міжнародний жіночий день з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.;

-щороку другий день Православного свята Пасхи з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.;

5.На день народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ( 07 серпня щороку) в першій половині дня, а саме до 13 год. 00 хв., по місцю її проживання чи по місцю святкування дня народження без примусу дитини у присутності матері;

6.08 серпня кожного року з 11 год. 00 хв. до 18 год.00 хв. за місцем проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, або на іншій території без примусу дитини у присутності матері;

7.Встановити, що ОСОБА_2 має право з 01 січня 2020 року безперешкодно забирати з постійного місця проживання дочку та проводити час з донькою протягом одного тижня (7 днів поспіль) в зимовий період щороку, з 10 січня по 17 січня , без примусу дитини;

8.Встановити, що ОСОБА_2 має право з 01 січня 2020 року безперешкодно забирати з постійного місця проживання доньку та проводити час з донькою протягом одного тижня (7 днів поспіль) в період його літньої відпустки, без примусу дитини;

9.Встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобовязані один перед одним, за 1 (один) тиждень до запланованого відпочинку повідомляти про свої наміри та відповідну дату у письмовому виді один одного під розписку.

10.Встановити, що за умови письмового погодження з ОСОБА_4 ОСОБА_2 має право брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на умовах не погоджених даним регламентом.

Одночасно позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача. повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві (а.с.2-4; 118-139).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав надавши письмові заперечення (а.с. 104-108).

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не прибув. Своєю заявою просив суд розгляд справи проводити за його відсутністю на підставі поданих документів та чинного законодавства (а.с. 90-92).

Суд, перевіривши обставини викладені позивачем у позовній заяві, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3, 07серпня ІНФОРМАЦІЯ_7. Сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відносини між ними не склалися, тому вони припинили спільне проживання та проживають окремо один від одного в різних населених пунктах. Позивач ОСОБА_1, 21.04.2016 року купила квартиру та відтоді разом з дочкою проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідач ОСОБА_2 фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9 . Між сторонами виник спір з приводу утримання та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

За рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, починаючи з 27.08.2015 року стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до дня повноліття дитини.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01.03.2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: Київська область, Володарського району, с. Надросівка, вул.Калініна,13 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 -- про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення зустрічей за наступним регламентом:

П.1 ОСОБА_2 має право безперешкодно забирати доньку ОСОБА_3 з постійного місця проживання та проводити час з донькою , без присутності матері, кожні перші та треті вихідні дні щомісяця з 11 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10 або на іншій території ( надалі за текстом - батьківські дні) без примусу дитини;

П.2 ОСОБА_2 має право безперешкодно забирати доньку ОСОБА_3 з постійного місця проживання чи навчально-виховного закладу та проводити час з донькою, без присутності матері кожен вівторок з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за своїм місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10 або на іншій території ( надалі за текстом - батьківські дні);

П.3 ОСОБА_2 має право безперешкодно забирати доньку ОСОБА_3 з постійного місця проживання чи навчально-виховного закладу та проводити час з донькою, без присутності матері, кожної другої та четвертої пятниці з 16 год.00 хв. до 18 год. 00 хв. за своїм місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10 або на іншій території ( надалі за текстом - батьківські дні);

П.4 ОСОБА_2 має право безперешкодно забирати з постійного місця проживання доньку та проводити час з донькою , без присутності матері у зазначені святкові дні, за умови, що такі дні не співпадають з батьківськими днями, що визначені в п.1, п.2, п.3 даного регламенту:

- щороку 2 січня з 15 год.00 хв. по 19 год. 00 хв.;

- щороку 7 січня Різдво Христове з 15 год.00 хв. до 18 год. 00 хв.;

- щороку 8 Березня Міжнародний жіночий день з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.;

- щороку другий день Православного свята Пасхи з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.;

П.5 ОСОБА_2 має право вільно відвідувати доньку ОСОБА_3 на день народження дитини ( 07 серпня щороку) в першій половині дня, а саме до 12 год. 00 хв., по місцю її проживання чи по місцю святкування дня народження;

П.6 ОСОБА_2 має право безперешкодно забирати з постійного місця проживання доньку ОСОБА_3 та проводити час з нею без присутності матері 08 серпня з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_10 або на іншій території;

П.7 ОСОБА_2 має право з 01.01.2019 року безперешкодно забирати з постійного місця проживання доньку ОСОБА_3 та проводити час з донькою протягом одного тижня ( 7 днів поспіль) в зимовий період щороку, з 10 січня по 17 січня ;

П.8 ОСОБА_2 має право з 01.01.2019 року безперешкодно забирати з постійного місця проживання доньку ОСОБА_3 та проводити час з донькою протягом одного тижня ( 7 днів поспіль) в період його літньої відпустки;

П.9 ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зобовязані один перед одним, за 1 ( один) тиждень до запланованого відпочинку повідомити про свої наміри та відповідну дату у письмовому виді один одного під розписку. Для мами дитини ОСОБА_1 на час її відпочинку з дитиною не діє п.1, п.2, п.3 даної мирової угоди;

П.10 За умови письмового погодження з ОСОБА_4, ОСОБА_2 має право брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на умовах не погоджених даним регламентом.

Позивач у своїй позовній заяві вказує, що оскільки вона змінила своє місце проживання то вважає неможливим виконання визначеного раніше способу участі батька у вихованні дитини згідно з мировою угодою та просить суд змінити (визначити) спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, запропонувавши свій варіант участі батька у вихованні їх спільної доньки.

Відповідач у своїх письмових запереченнях проти позову вказує, що дійсно відбулася зміна місця проживання доньки про яку зазначає позивач у своїй позовній заяві. Однак це не може слугувати підставою для внесення змін до мирової угоди та її не можливо визнати істотною умовою оскільки мирова угода визнана судом та не привязана до конкретного місця проживання доньки. ОСОБА_2 вважає, що де б його донька не проживала спосіб і порядок його участі у вихованні дитини визначено мировою угодою, яка визнана судом. Сама мирова угода та ухвала Володарського районного суду Київської області від 01.03.2016 року не містить посилань (привязки) на конкретне, визначене місце проживання чи місце реєстрації доньки. На вище зазначене не впливає і прийняте 02.12.2016 року Володарським районним судом Київської області рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері без згоди батька. Так, судом надано дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, за адресою: АДРЕСА_1, без письмової згоди батька ОСОБА_2. Ставлення доньки до нього має цілком позитивний характер. Натомість зміна місця проживання, недотримання чітких рамок у виховані дитини негативно впливає на формування у доньки почуття безпеки і захищеності. Це, в свою чергу, може перешкоджати розвитку у неї позитивного образу сім'ї, усвідомлення нею свого місця в родині, а також стати в подальшому причиною виникнення дитячих неврозів і психосоматичних розладів. Для збереження психологічного здоров'я дитини важливо щоб дорослі вирішували свої проблеми, не залучаючи до них дитину, та не порушували домовленостей щодо виховання доньки. Адже, донька звикла до визначених з ним побачень, чекає їх з нетерпінням. Відповідач зазначає, що позивачем не встановлено, не доведено та не наданого жодного доказу, який би вказував на негативний вплив на розвиток та психоемоційний стан доньки. В матеріалах справи №2/364/55/16, яка перебувала в провадженні Володарського районного суду, та за рішенням прийнятим у справі визнано мирову угоду про визначення способу виховання ОСОБА_3 міститься висновок органу опіки і піклування, які не заперечували проти визначення участі батька у виховані дитини, окрім того укладена мирова угода затверджувалася між батьками та була погоджена представником органу опіки та піклування Володарської РДА .

ОСОБА_2 вказує, що участь у виховані доньки визначена умовами мирової угоди визнаної ухвалою суду, при цьому суд у відповідності до чинного законодавства перевірив чи не було порушено права як ОСОБА_4 так і доньки, тому права позивача в повній мірі захищені. Ставлення позивача відносно батька дитини, викладене нею у позовній заяві є суб'єктивним і не може бути враховане судом та взяте до уваги при постановленні рішення.

Відповідач зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом способом захисту своїх прав позивач обрала зміну правовідношення у відповідності до вимог п.6 ч. 2 ст. 16 ЦК України, проте не навела обставин, які б підтверджували наявність підстав для його застосування, а тому такий спосіб захисту на його думку в контексті спірних правовідносин є неналежним. Вважає, що позивачем та її представником не доведено, належними і допустимими доказами, наявність обставин і підстав з якими закон повязує можливість зміни договору ( мирової угоди), а тому вважає, що позов задоволенню не підлягає (а.с. 104-108).

Суд, даючи оцінку твердженням сторін по справі вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В процесі розгляду цивільних справ сторони наділяються широкими процесуальними правами. Окрім права позивача на відмову від позову та права відповідача визнати позов, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу, зазначеним правом сторони по справі скористалися та добровільно, за згодою обох сторін, без будь-якого примусу --- 01.03.2016 року уклали мирову угоду, якою визначили спосіб участі батька у вихованні доньки ( справа № 2/364/55/16 провадження № 364/40/16-ц).

Ухвала про визнання мирової угоди за своїм правовим значенням прирівнюється до судового рішення. Частиною 1 статті 175 ЦПК визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору. Тобто, це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обовязки або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу.

Таким чином, укладення мирової угоди можна визнати одним із способів вирішення цивільно-правових спорів. За законодавством України з одного боку, це угода про врегулювання матеріально-правових відносин, з іншого - це процесуальна угода між сторонами про завершення правового спору. Виходячи з вище зазначеного, мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Так, за загальним правилом договір повинен бути незмінним на весь строк його дії, а договірне зобов'язання - виконуватися відповідно до тих його умов, які сторони визначили при укладанні договору. Стаття 629 ЦК України проголошує принцип обов'язковості договору. Іншими словами ЦК закріплює принцип непорушності досягнутих сторонами правочину домовленостей, а відтак і закріплених в договорі відповідних умов.

В главі 53 ЦК певну регламентацію одержали зміна договору (статті 651-654). За загальним правилом, передбаченим в ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, це можливо і за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дане питання було врегульоване сторонами самостійно у вигляді мирової угоди та визнано судом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, зі змісту позовних вимог ОСОБА_4 вбачається, що позивач способом захисту своїх прав обрала внесення змін до визнаної ухвалою Володарського районного суду Київської області від 01.03.2016 року мирової угоди в частині порядку побачень батька з дитиною.

У відповідності до вимог ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання.

З аналізу вище наведених норм позивачем не наведено жодної допустимої підстави для внесення змін до мирової угоди від 01.03.2016 року.

Відповідач своєї згоди на внесення будь-яких змін до мирової угоди укладеної 01.03.2016 року між ним та ОСОБА_4 не дає. Отже, відсутня згода однієї із сторін зобовязання на внесення змін до укладеного договору.

Окрім того слушним є посилання відповідача по справі на те, що зміна місця проживання його доньки, про яку зазначає позивач у своїй позовній заяві, не може слугувати підставою для внесення змін до мирової угоди та її не можливо визнати істотною умовою оскільки мирова угода визнана судом та не привязана до конкретного місця проживання доньки. ОСОБА_2 обґрунтовано суду вказав, що мирова угода та ухвала Володарського районного суду Київської області від 01.03.2016 року не містить посилань (привязки) на конкретне, визначене місце проживання чи місце реєстрації доньки , а тому де б вона не проживала спосіб і порядок його участі у вихованні дитини визначено та визнано судом і не повинно впливати на його батьківські права.

Щодо посилань представника позивача викладених у його додаткових письмових поясненнях (а.с. 119-122), то сама вказівка на те, що позов направлений на забезпечення прав дитини, а також відповідача ОСОБА_2 суперечить діючому законодавству України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а не в інтересах відповідача, як помилково вважає сторона позивача.

Позиція представника позивача, яка базується на практиці інших судів першої інстанції, де на його думку між сторонами по справі виникли подібні правовідносини також не може бути взята судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 360-7 ЦПК України лише висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Підсумовуючи вище викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які досліджені в судовому засіданні, суд прийшов до переконання , що відповідачем не було порушено право чи інтерес позивача та з огляду на зазначене у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст.7, 15, 19, 141, 157, 159 СК України, ст.ст.3, 6, 16, 203, 611, 626, 627, 629, 651-654 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 175, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Ірпінська міська рада, служба у справах дітей та сім'ї про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 12 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. Л. Моргун