31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 01 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У свою чергу ОСОБА_4 порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, чим не виконав зобовʼязання за договором, у звʼязку з чим станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму
21 922 грн 86 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 1 662 грн
04 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі
15 519 грн 14 коп., пеня та комісія за користування кредитом в розмірі
3 221 грн 54 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1 020 грн 14 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 922 грн 86 коп. та судові витрати в розмірі 1 378 грн.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В. просить скасувати рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 грудня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На виконання умов вказаного договору ОСОБА_4 видано кредитну карту № НОМЕР_1 зі строком дії до 11/08, тобто у відповідності до положень п. п. 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки встановлено до 30 листопада 2008 року.

Згідно розрахунку, у звʼязку із неналежним виконанням

ОСОБА_4 взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором, станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 21 922 грн

86 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1 662 грн

04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 15 519 грн 14 коп., пені та комісії за користуванням кредитом в розмірі

322 грн 54 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) в розмірі 1 020 грн 14 коп.,

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до вказаного розрахунку, користування кредитними коштами зафіксовано до травня 2014 року, а погашення кредиту здійснювалось до 01 жовтня

2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подано до суду першої інстанції заперечення, з яких вбачається, що останній просить застосувати строк позовної давності

(а. с. 32-37).

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК Україниперебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, судами встановлено, що будь-яких доказів надання ОСОБА_4 іншої кредитної картки після спливу строку дії попередньої, позивачем не надано, а розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 30 червня 2016 року сам по собі не є доказом надання відповідачеві такої картки, без наявності якої, він не має можливості використовувати надані позивачем кредитні кошти.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з вимогою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з пропуском загального строку позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до 30 листопада 2008 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом лише 26 липня 2016 року, тобто звернення банку до суду відбулося поза межами встановленого законом строку позовної давності, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

31 жовтня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко