Справа № 304/1288/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

при секретарі : Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду від 23 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області та Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконними та скасування рішення органу опіки і піклування Перечинської РДА та розпорядження голови Перечинської РДА,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення Перечинського районного суду від 23 лютого 2017 року, яким у задоволенні її позову в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області та Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання незаконними та скасування рішення органу опіки і піклування Перечинської РДА та розпорядження голови Перечинської РДА відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Представник служби у справах дітей Перечинської РДА ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2013 року, який заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06.10.2014 року розірвано (а.с.68, 106-107).

За час перебування в шлюбі у них народилася донька ОСОБА_2, 11 квітня 2013 року, що стверджується копією Свідоцтва про народження (а.с.18).

22 лютого 2016 року ОСОБА_5 помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Невицької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 24.02.2016 року, серії 1-ФМ №202700 (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, під час оформлення якої позивачці стало відомо, що належна її колишньому чоловікові на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу квартири від 20 лютого 2014 року ОСОБА_5, від імені якого виступав ОСОБА_6, була продана ОСОБА_7 У п.7 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що згоду на продаж продавцем, в якого на утриманні є неповнолітні діти, даної квартири надано згідно Розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації №136 від 23.05.2013 року (а.с.29).

Позивачка ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, оспорює Розпорядження голови Перечинської районної державної адміністрації №136 від 23.05.2013 року, яким надано дозвіл ОСОБА_5 на вчинення правочину купівлі-продажу приватизованої квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності, право проживання та користування в якій мають : малолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які забезпечені іншим рівноцінним житлом за адресою : с.Невицьке, вул.Садова,59 Ужгородського району Закарпатської області (а.с.25). А також п.4 рішення органу опіки і піклування Перечинської РДА від 20.05.2013 року №06, на підставі якого було видано зазначене Розпорядження, яким надано дозвіл ОСОБА_5 на вчинення правочину купівлі-продажу приватизованої квартири АДРЕСА_1, право користування та проживання в якій мають : малолітня дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27).

Зазначене рішення органу опіки та піклування Перечинської РДА і видане на його підставі Розпорядження голови Перечинської РДА, позивачка оспорює з тих підстав, що такі прийняті з порушенням вимог чинного законодавства і ними порушуються житлові права малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має право користування вказаною квартирою.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, а саме укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Дитина, яка не є власником нерухомого майна, має право на користування ним відповідно до закону, а орган опіки та піклування зобовязаний здійснювати контроль за додержанням батьками майнових і житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла (ст. 405 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Судом встановлено, що на момент прийняття спірного рішення Перечинської РДА, малолітня ОСОБА_2 мала право користування квартирою №4 в будинку №4 по вул.1-го Травня в м.Перечин, право власності на яку ОСОБА_5 було набуто ще до укладення шлюбу з ОСОБА_1, яка належала йому на праві приватної власності в цілому, що стверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 29.06.2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим комунальним підприємством «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2004 року, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с.74-75).

При прийнятті зазначеного рішення органом опіки та піклування Перечинської РДА було враховано, що малолітня ОСОБА_2 проживає та забезпечена іншим житлом, яке знаходиться за адресою : с. Невицьке, вул. Садова, 59 Ужгородського району Закарпатської області, що стверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) № 229/02-12 від 13 травня 2013 року, виданою Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області (а. с. 71).

Вказаний житловий будинок, загальною площею 85,90 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м., в тому числі підвал 10,10 кв.м., зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_9 в цілому, що стверджується довідкою №217 від 25 грудня 2012 року, виданою Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна (а.с.72).

Встановивши, що малолітня ОСОБА_2 з дня свого народження проживає у належному позивачці ОСОБА_1 будинку, так як належну ОСОБА_5 квартиру, як зазначено у позовній заяві, вони здавали в найм, оскільки були необхідні кошти для лікування колишнього чоловіка, який був інвалідом 11 групи, що малолітня ОСОБА_2 не була власником (співвласником) квартири в м. Перечин по вул. 1-го Травня, № 4/4, у такій не проживала і не була зареєстрована у ній, а також, що при прийнятті спірного рішення органом опіки та піклування Перечинської РДА порушень вимог чинного законодавства допущено не було, і розпорядження голови Перечинської РДА №136 від 23.05.2013 року було видано чинним головою ОСОБА_10, в межах його повноважень та з додержанням вимог закону, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання незаконним та скасування спірного рішення Перечинської РДА і Розпорядження голови Перечинської РДА.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивачка ОСОБА_1, як мати дитини, не подавала жодних заяв на відчуження квартири, право на яку має її донька ОСОБА_2, а тому орган опіки та піклування не мав права приймати документи виключно від батька дитини, і без проведення обстеження житлових умов малолітньої дитини ОСОБА_2 орган опіки і піклування не мав права надавати ОСОБА_5 дозвіл на вчинення правочину купівлі-продажу квартири, то такі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 177 СК України та п. п. 66, 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини» - необхідність подання до служби заяв кожного з батьків та здійснення перевірки умов проживання дітей є необхідним лише у разі відчуження нерухомого майна (житла) дитини. Оскільки малолітня ОСОБА_2 не була власником (співвласником) квартири в м. Перечин по вул. 1-го Травня, № 4/4, у такій не проживала та не була зареєстрована у ній, була забезпечена іншим житлом у с. Невицьке по вул.Садовій, 59 Ужгородського району Закарпатської області, яке на праві власності належить її матері ОСОБА_1, а тому подання заяви матір»ю дитини на відчуження її чоловіком ОСОБА_5 належної йому на праві приватної власності квартири, вище зазначеними нормами закону не передбачено.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що згідно листа Служби у справах дітей Перечинської РДА від 14.04.2016 року №227/01-05 (а.с.21) попередній дозвіл на відчуження (укладення договору дарування від 09.05.2014 року) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, належної йому квартири за адресою : АДРЕСА_2, органом опіки та піклування службою у справах дітей Перечинської РДА не надавався, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена квартира ОСОБА_5 була продана ще 20.02.2014 року згідно договору купівлі-продажу квартири, а договір дарування від 09.05.2014 року в матеріалах справи відсутній, а тому невідомо хто, кому, що дарував, і на що необхідна була попередня згода.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача відхиленню, оскільки рішення судом першої інстанції було постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча : Судді :