Справа № 504/198/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді - Вінської Н.В.

при секретарі Білаш А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участі третьої особи Органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним ордеру та виселення, -

встановив:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участі третьої особи Органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним ордеру та виселення. Позов обґрунтований тим, що 02.10.13р. на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону (згідно протоколу № 11) розглянуто попередні пропозиції щодо розподілу Відповідачу ОСОБА_1 (під час проходження ним військової служби в Одеському гарнізоні) у якості службової квартири АДРЕСА_1 , на склад сім`ї три особи (він, дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 ). 27.10.14р. розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації № 512/А-; 2014 квартиру АДРЕСА_1 включено до числа службових (за заявою ОСОБА_1 від 20.10.14р. та за клопотанням КЕВ м. Одеси від 06.09.13р. № 2542). 29.04.15р. Красносільської сільською радою Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_1 видано ордер № 62 серії КСР на службове жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 . Однак, при проведенні щорічної перевірки квартирних облікових справ військовослужбовців, потребуючих поліпшення житлових умов у Одеському гарнізоні, виявились обставини, які свідчать про наявність факту надання Відповідачем неправдивих (приховування правдивих) відомостей про право на отримання «службової» квартири, а саме: відповідно витягу з наказу Міністра оборони України № 71 від 14.02.14р. полковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за станом здоров`я. У зв`язку з цим звільненням 27.05.14р. на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону (згідно протоколу № 3) було відмінено попереднє рішення (за протоколом № 11 від 02.10.13р.) щодо розподілу спірної квартири як «службової» ОСОБА_1 . Тобто, на момент отримання ордеру № 62 серії КСР від 29.04.15р. на службове жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вже не проходив військову службу (був звільнений) і вже було відмінено рішення про розподіл йому службової квартири, але ці обставини були приховані, що призводить до нецільового використання службового житлового фонду Міністерства оборони України. Приховано було і той факт, що квартира АДРЕСА_1 була предметом судового спору у цивільній справі № 522/25671/13-ц в Приморському районному суді м. Одеси за позовом ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання права на забезпечення житлом (а саме спірною квартирою). 10.10.13р. ухвалою суду було накладено арешт на дану квартиру. І лише через рік 09.10.14р. ухвалою апеляційного суду Одеської області по справі № 22-ц/785/6638/14 було скасовано заходи забезпечення позову по справі № 522/25671/13-ц - знято арешт з кв. АДРЕСА_1 . Проте, в порушення ст. 14, ч. 9 ст. 153, ст. 367 ЦПК України, незважаючи на заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири (що діяли у період з 10.10.13р. по 09.10,14р.), про які Відповідачеві були достовірно відомі, оскільки він приймав участь у судовій справі, ОСОБА_1 разом із членами сім`ї дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 самовільно, не маючи на той час ордеру, що за ст. 58 ЖК України є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення, на початку 2014р. заселився в квартиру АДРЕСА_1 . А 01.02.14р. уклав договір найму з ПП ВКФ «Мікромегас». У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд визнати недійним ордер №62 серії КСР 29.04.2015 року виданий 22.03.2013 року Красносільської сільською радою Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на службове жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1 . Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 із службового приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Представники позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Єремєєва К.С. надала до суду заяву якою просила розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 надав до суду заперечення, просив відмовити в задоволенні позову та посилався наступне 2 жовтня 2013 року житлова комісія Одеського гарнізону, відповідно до протоколу № 11 розподілила ОСОБА_1 та членам його сім`ї службову спірну квартиру. На час прийняття рішення ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу та мав право на отримання службового житла. Після отримання витягу з протоколу засідання житлової комісії про розподіл зазначеної квартири ОСОБА_1 він оселився у ній за згодою ПП ВКФ «Мікромегас» - експлуатуючої організації з якою було укладено договір найму житлового приміщення і проживає в ній по цей час, сплачує усі витрати на її утримання та комунальні послуги. 04 жовтня 2013 року військова прокуратура Одеського гарнізону звернулась з позовом до КЕВ м. Одеси, Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третьої особи ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання права на забезпечення житлом та надання житла поза чергою. 10 жовтня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою заборонено КЕВ м. Одеси приймати будь-які рішення або вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири, які можуть викликати виникнення, зміну або припинення правовідносин. Цією ухвалою заборонено ОСОБА_1 на вселення. 14 лютого 2014 року наказом Міністра Оборони України № 71 ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я. 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії управління Південного оперативного командуванням із рапортом про внесення змін до облікової справи у зв`язку із звільненням у запис за станом здоров`я. Того ж дня житлова комісія управління розглянула його рапорт і включила ОСОБА_1 до позачергової черги у зв`язку із звільненням у запас за станом здоров`я (протокол № 2). 27 травня 2014 року житлова комісія Одеського гарнізону прийняла до відома інформацію про звільнення ОСОБА_1 та рішення Приморського районного суду м. Одеси про зобов`язання видання ордеру на спірну квартиру ОСОБА_7 , яке на час засідання комісії не набуло чинності у зв`язку з оскарженням. Комісія прийняла рішення у подальшому виконати рішення суду у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідно до п. 3.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщенням, затвердженим Наказом Міністра Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, зареєстровано у Міністерстві юстиції України від 10 січня 2012 року № 24/20337 «Військовослужбовець, особа, звільнена з військової служби та члени його сім`ї зобов`язані у двомісячний строк звільнити займане ними приміщення в разі одержання житла для постійного проживання або вибуття для виконання службових обов`язків за кордон разом із членами сім`ї». Оскільки ОСОБА_1 до цього часу не отримав житло для постійного проживання і йому не видано, то вимоги позивача не обґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши поданий позов, матеріали справи, пояснення сторін суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого.

Судовим розглядом справи встановлено, що 02.10.2013 року житлова комісія Одеського гарнізону розглянула питання попереднього розподілу службової квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , постановивши надати на розгляд комісії з контролю за житлом у гарнізонах Збройних Сил України для затвердження (а.с.11).

Із змісту протоколу № 3 від 27.05.2014 року засідання житлової комісії Одеського гарнізону вбачається, що відповідно до наказу Міністра оборони України № 71 від 14.02.2014 року полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я; квартира АДРЕСА_1 не включена до складу службових квартир; право на квартиру є спірним, оскільки розглядається питання за позовом ОСОБА_7 до КЕВ м. Одеси про визнання права на забезпечення житлом. Вирішено відстрочити розгляд питання після набрання чинності рішення суду (а.с.12-13).

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 27 жовтня 2014 року № 512/А-2014 квартира АДРЕСА_1 була включена до числа службових (а.с.10).

29 квітня 2015 року ОСОБА_1 із сім`єю з трьох чоловік видано ордер на зайняття службового приміщення житловою площею 39,7 кв. м., яке складається із двох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.09).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено правових підстав для скасування ордеру.

Порядок видачі ордеру на службове приміщення регулюється нормами ст. 122 ЖК України, відповідно до якої на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
Позивачем не доведено, а судовим розглядом справи не встановлено будь-якого іншого рішення яке б скасовувало рішення про надання службового житлового приміщення ОСОБА_1 . В зв`язку з чим суд приходить до висновку, що підстави для скасування ордеру відсутні.
Суд не приймає до уваги посилання позивача, що на момент отримання ордеру, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за станом здоров`я в зв`язку з чим відсутні правові підстави на вселення, а даний факт був прихований, оскільки комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України 25.12.2012 року протоколом № 227 прийняла єдине рішення про розподіл службової квартири ОСОБА_1 . Дане рішення на момент отримання ордеру та розгляду справи у суді не оскаржене та не скасоване.
Відповідно до пункту 3.2. «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 р. № 737 (в редакції наказу від 30.11.2011р. чинної на час прийняття рішення) рішення (пропозиції) Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України є остаточними і обов`язковими для розгляду начальником гарнізону, керівником квартирно-експлуатаційного органу, головою гарнізонної житлової комісії та командиром військової частини, установи, організації.
Порядок надання службових житлових приміщень врегульовано нормами ст. 121 ЖК України, відповідно до частини 2 якої встановлено, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.
Відповідно до п. 8 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081 житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.
При ухваленні рішенні суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2.12 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011р. № 737 (в редакції наказу від 17.01.2014 р. чинної на час звільнення з військової служби ОСОБА_1 ). житлова комісією, яка зарахувала військовослужбовця на облік рішення про зняття з обліку або виключення із списків, щодо ОСОБА_1 не приймала.
Відповідно до п. 2.19 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01.01.2005 (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання житла в пільговому порядку.
Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі вищевикладеного відповідно до керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:
В задоволені позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, за участі третьої особи Органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про визнання недійсним ордеру та виселення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня з дня отримання копії даного рішення.
Суддя : Н.В. Вінська