Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 5 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 26.03.2007року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № б/н згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 27000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.05.2016року за відповідачем рахується прострочена заборгованість на загальну суму 15086грн.43коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку, а також судові витрати в розмірі 1378грн.

Позивач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду заяву де просять розглядати справу без участі представника позивача. Так, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2007року між сторонами був укладений договір № б/н відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1763грн. на строк з 26.03.2007року по 26.01.2008року з базовою процентною ставкою 3% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія складає 0,00%. Для виконання зобов'язань банк відкрив позичальнику рахунок № 7717 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам і видав кредитну картку № 001879.

Щодо зміни кредитного ліміту - банк керувався п.3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання Банківських послуг.

Відповідач заперечив позов, зазначивши, що не брав кредит на суму 27 000 грн., а отримував 1763грн.

Дійсно, в позовній заяві значиться сума яку отримав клієнт від банку у 2007р. - 27 000грн., а у анкеті-заяві від 26.03.2007р. прописана кредитна сума 1 763,20грн. та строк її погашення - 26.01.2008р., в другій частині (додатку) значиться, що клієнт отримав кредитну картку «Універсальну» № 001879 від 26.03.2007р. з кредитним лімітом - 0. пільговим періодом - 30 днів, процентна ставка за кредитом - 36% річних. Строк дії картки не вказано.

Позивач акцентує та доводить розрахунком те, що заборгованість виникла саме по картці 001879. Але матеріали, надані банком, не містять доказів того, що дана картка мала конкретну дату дії, хоча в заперечені банку та довідці вказано термін дії картки - 05/16. Дана довідка не підписана посадовою особою та не скріплена печаткою установи. Картка 001879 була заблокована у звязку з втратою за заявою відповідача.

Встановлено, що договір б/н від 26.03.2007р. не пролонговувався, зміни теж не вносилися.

У виписці по картці 001879 станом на 08.09.2014р. була проведена дія щодо нарахування відсотків на залишок кредиту в сумі 927,38грн., а залишок після операції містить різницю з попередньою операцією в 8 312.62грн. Крім того, наданий суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 26.03.2007р. не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок, натомість, початковою датою розрахунку зазначено 26.03.2007р.

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного із відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають по новій картці «Універсальна» № 4149...4645, строк дії 05/16, підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невідємності від заяви позичальника.

Відповідно до п. 1.1.7.12 вказаних Умов і правил договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. Матеріали цивільної справи не містять доказів, що мало місце пролонгування кредитної картки та, взагалі, її отримання відповідачем.

Представник відповідача суду пояснив, що по новій картці «Універсальна» № 4149...4645, строк дії 05/16, 02.07.2014р. та 27.08.2014р. банком встановлювався кредитний ліміт на суму 1 120грн. і вже 06.09.2014р. по цій картці був виданий комусь кредит у 9 200грн., про які відповідач не знав, а тому звернувся до правоохоронних органів з заявою про злочин. За даним злочином ведеться досудове слідство Білоцерківським ВП №0001558 у ЄРДР, за заявою групи людей з 9 осіб, про шахрайські дії ОСОБА_3 який у банку знімав кошти з кредитних карток. Таким чином, Банком проводилися нарахування по кредитній картці 4149....1879, а відповідач по факту користувався кредитною карткою № 4149...4645. Крім того, відповідач заявив в судовому засіданні про застосування строків позовної давності до вимог банку.

Відповідно до п. 1.1.7.31 вказаних Умов і правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог ст.259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмові формі договору про збільшення позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність у 1 рік - для стягнення штрафів, пені.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до п.7 ч. 11ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

За статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі змісту заяви клієнта від 26.03.2007року та п.2.1.1 Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом/кредитом, кредитною лінією/ є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності /повернення/. Строк дії картки вказано з її лицьового боку/ місяць і рік/. Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця і по закінченню строку дії картки вона пролонгується на новий строк за зверненням клієнта до банку /пп. 2.1.1.2.10, 2.1.1.2.11 та 2.1.1.2.12/

У заяві не зазначено умов надання кредиту, крім розміру ліміту. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту.

У позовній заяві позивач вказує, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є строк дії картки, але цей строк не зазначив, а матеріали справи таких відомостей не мають.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не було надано доказів, що між сторонами укладено договір банківських послуг від 26.03.2007 року, що саме, ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про отримання кредиту та отримав платіжну картку та ПІН-код за кредитним договором, на який посилається позивач. А отже, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ КБ « Приватбанк» в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 258, 261, 264, 266, 267, 509, 525, 526, 610, 611, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст..ст.10,11,60,61,209-218,292,293 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4