Судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцова В.О.
10 травня 2017 року м. Київ
щодо вирішення цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року.
У порядку, визначеному ст. ст. 336, 343 ЦПК України, висловлюю окрему думку й прошу додати її до ухвали судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 10 травня 2017 року, провадження № 6-5492св16.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 10 травня 2017 року касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко І.М. (далі - ПАТ «Банк Форум»)відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишено без змін.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Постановляючи ухвалу про відхилення касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., колегія суддів погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач пропустив трирічний строк звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права, оскільки, звернувшись з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання основного зобов'язання.

Однак з висновками колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних не погоджуюся з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що 08 жовтня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0524/08/01-ZNv зі строком повернення до 08 жовтня 2018 року.

08 жовтня2008 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, згідно з яким, остання передала в іпотеку банку належне їм на праві власності нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами й нотаріального посвідчення та припиняється виконанням боржником забезпечених ним зобов'язань за кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 04 березня 2014 року складає 33 516,63 євро, що еквівалентно 461 106 грн 24 коп., та 9 345 грн 49 коп. пені

У матеріалах справи наявне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року, залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києвавід 02 березня 2011 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за зазначеним вище кредитним договором у розмірі 530 684 грн 48 коп.

Як вбачається з матеріалів даної справи рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором на даний час не виконано, в зв'язку з чим зобов'язання за кредитним договором не припинилося.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Cтаттею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Нормою ст. 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Суди не звернули увагу на те, що основне зобов'язання за кредитним договором і додатковою угодою до нього щодо повернення суми кредиту ОСОБА_3 не виконано, тобто зобов'язання не припинено, тому не припинено й договір іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Аналогічні правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року в справі № 6-153цс14 та від 23 вересня 2015 року в справі № 6-213 цс15.

Враховуючи наведене, положення п. 4.1 зазначеного іпотечного договору, згідно якого він діє до виконання боржником забезпечених ним зобов'язань за кредитним договором та те, що зобов'язання за кредитним договором не припинилося, висновок судів попередніх інстанцій про сплив строку позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, є помилковим.

За таких обставин, вважаю, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ КузнєцовВ.О.