Справа № 0912/558/12
Провадження № 22-ц/779/974/2017
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця Рогатинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Рогатинського районного суду від 25 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Головний державний виконавець Рогатинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_4 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання ним зобовязань, визначених виконавчим листом Рогатинського районного суду №2/0912/248/12 від 02.08.2012 року та постанови УПФУ в Рогатинському районі №19 від 29.11.2012 року.

Вимоги мотивувала тим, що в ході проведення виконавчого провадження державним виконавцем вживались заходи примусового виконання рішення суду, зокрема накладено арешт на належне боржнику домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Братів Мельник, 22, с. Добринів Рогатинського району, однак, дане домоволодіння знаходиться в іпотеці АТ "Ощадбанк" та за даною адресою зареєстровані неповнолітні діти. Виявлено також, що за боржником зареєстровані земельні ділянки площею 0,2027 га для індивідуального житлового будівництва та площею 0,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте на продаж таких накладено мораторій. Транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

На виклики державного виконавця Федунь М.Б. не зявляється, за вказаною у виконавчому документі адресою тимчасово відсутній, оскільки виїхав за межі України. На даний час судове рішення не виконано та заборгованість не погашена.

Вважає, що саме обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України може вплинути на виконання боржником своїх зобовязань.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 25 квітня 2017 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за виконавчим листом №2/0912/248/12, виданим 02.08.2012 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТВБВ №10008/08/087 м. Рогатин Івано-Франківського ОУ АТ «Ощадбанк» 209833,07 грн. та постановою №9 від 29.11.2012 року УПФ України в Рогатинському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФ України в Рогатинському районі штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 на дану ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права при її винесенні.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції постановив ухвалу про задоволення подання державного виконавця без витребування матеріалів виконавчого провадження. При цьому, державним виконавцем не було подано суду вагомих доказів ухилення боржника від виконання зобовязань.

Також апелянт посилається на те, що суд не з'ясував, чи дійсно ОСОБА_2 свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Крім того, на її думку, суд не врахував, що обмеження у праві виїзду за межі України як захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжиті всі інші заходи впливу на боржника. При цьому, в матеріалах справи відсутня постанова про привід боржника через органи Національної поліції, з поданням про винесення ухвали про розшук боржника до суду державний виконавець також не звертався.

Державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, а отже, необхідності обмежувати його у праві виїзду за кордон не було.

Апелянт зазначає, що боржник дійсно неодноразово перетинав кордон, з літа по листопад 2016 року працював у ОСОБА_5, однак, з листопада 2016 року по березень 2017 року був вдома, оскільки знову не мав роботи. Кошти, зароблені за кордоном потратив на сплату боргу перед УПФ України в Рогатинському районі.

У звязку з наведеним, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Представник державної виконавчої служби проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила ухвалу суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються рішення іменем України і є обов'язковими до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній з 17.02.2017 року) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Верховний суд України, 01.02.2013 року).

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Задовольняючи подання та тимчасово обмежуючи у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт наявності невиконаного зобовязання боржника та ухилення від його виконання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у головного державного виконавця Рогатинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_4 знаходиться зведене виконавче провадження ЄДРВП №50571870 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0912/248/12, виданого 02.08.2012 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТВБВ №10008/08/087 м. Рогатин філії Івано-Франківського ОУ АТ «Ощадбанк» боргу у сумі 209883,07 грн. (виконавче провадження №50178388) та постанови №19, виданої 29.11.2012 року УПФ України в Рогатинському районі про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФ України в Рогатинському районі штрафу в розмірі 1700,00 грн. (виконавче провадження №49877796).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2016 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми стягнення 209883,07 грн. та заборонено здійснювати відчуження даного майна в межах суми боргу (а.с. 151).

Встановлено, що державними виконавцями направлялися боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження із пропозицією добровільно виконати зобовязання (виконавчі провадження №50178388 та №49877796) (а.с. 148-151), а також вимоги державного виконавця щодо сплати боргу, які боржник отримав 08.12.2016 року та 16.03.2017 року, про що свідчать копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 171-172, 177-178). Зокрема, 16.12.2016 року ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 169).

Крім того, державним виконавцем було направлено запити в реєструючі установи про перевірку майнового стану боржника.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області №19-28-0.3-1178/2-16 від 13.12.2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано державні акти серії ЯИ №856036 площею 0,2027 га для індивідуального житлового будівництва та серії ІІ-ІФ №050159 площею 0,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 174).

Транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані, про що свідчить відповідь Територіального сервісного центру 2642 Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області МВС України №31/9/4331 від 24.12.2016 року (а.с. 175).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, належне ОСОБА_2 домоволодіння №22 по вул. Братів Мельник в с. Добринів Рогатинського району Івано-Франківської області та земельна ділянка площею 0,2027 га обтяжені договором іпотеки, 4107, 17.12.20009 року. Однак, в даному будинку зареєстрована малолітня онука боржника ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить Довідка виконавчого комітету Добринівської сільської ради №557 від 15.09.2016 року (а.с. 182), а на відчуження зазначеної вище земельної ділянки сільськогосподарського призначення діє мораторій. Дані обставини унеможливлюють звернення стягнення на таке майно.

Встановлено також, що ОСОБА_2 неодноразово виїжджав за межі України в ОСОБА_5 для працевлаштування, про що вказала сама представник боржника в судовому засіданні апеляційного суду, і що підтверджується відповідями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.07.2016 року та від 15.03.2017 року, однак, будь-яких коштів в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Ощадбанк» з 07.05.2014 року по даний час боржник не вносив (а.с. 185).

Крім того, колегія суддів також критично оцінює показання боржника, надані ним у поясненні на вимогу державного виконавця 13.12.2016 року про те, що всі зароблені за кордоном кошти він витратив на оплату комунальних платежів, а також зазначені в апеляційній скарзі дані, що зароблені кошти потратив на оплату боргу перед УПФ України в Рогатинському районі, так як такі не підтверджені доказами по справі, а з долученої державним виконавцем відповіді Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №3227/02 від 26.05.2017 року вбачається, що від боржника ОСОБА_2 не поступало коштів для погашення заборгованості згідно постанови №19 від 29.11.2012 року.

Вказані обставини свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов'язків у виконавчому провадженні.

Таким чином, наведене в сукупності зібраних доказів вказує на правильну оцінку судом обставин у справі.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Рогатинського районного суду від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Беркій О.Ю.

ОСОБА_6