АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3182/17 Справа № 202/5909/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 9 травня 2016 року о 12-00 годині у м. Дніпропетровську на проспекті ОСОБА_4 відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснила на неї, як пішохода, наїзд, в результаті чого вона отримала забій м'яких тканин куприка. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року відповідача визнано винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Крім фізичної травми, яка завдавала болю позивачці, вона пережила сильне емоційне потрясіння, оскільки на момент ДТП знаходилася на 27 тижні вагітності. Внаслідок ДТП у ОСОБА_2 погіршився психічний стан, вона відчувала страх передчасних пологів, побоювання за стан здоров'я дитини. Була вимушена звертатися по медичну допомогу до травматолога, невропатолога, інших спеціалістів. До теперішнього часу відчуває біль та дискомфорт при ходьбі.

На підставі наведених обставин позивач просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку оцінює в 20 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 грн. та 192 грн. 92 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 9 травня 2016 року о 12-00 годині у м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по проспекту П. Калнишевського, 33 у м. Дніпропетровську, при виникненні перешкоди для руху своєчасно не вжила заходів гальмування та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 номерний знак м5087ДП під керуванням ОСОБА_5, а також наїзд на пішохода ОСОБА_2, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2016 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та визнано винною у скоєнні ДТП.

Матеріалами справи встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди позивач перебувала на 27-му тижні вагітності.

Згідно листка непрацездатності, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала забій м'яких тканин куприка, у зв'язку з чим у період з 09.05.2016 року по 13.05.2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська міська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова». Також ОСОБА_2 зверталася за медичною допомогою до лікаря-ортопеда, лікаря-невропатолога та психотерапевта. Позивачу був встановлений діагноз посттравматичний розлад.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст.1167 та 23 ЦК України та виходив з того, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала моральної шкоди, внаслідок винних дій відповідача, яка порушила правила дорожнього руху та здійснила на неї наїзд, позивач, яка перебувала на 27 тижні вагітності, отримала психічний розлад, крім того, їй було завдано легке тілесне ушкодження - забій м'яких тканин куприка, що підтверджується медичною документацією. Тобто висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди є правильним, законним та обґрунтованим.

Колегія суддів також погоджується з розміром суми відшкодування моральної шкоди, визначеним судом першої інстанції, оскільки судом було враховано характер правопорушення, вчиненого відповідачем, глибину душевних та фізичних страждань, завданих позивачу, яка на час дорожньо-транспортної пригоди перебувала на 27 тижні вагітності, при цьому травми не призвели до загрози переривання вагітності та патології плоду. Також судом було взято до уваги наслідки ДТП для позивача та матеріальний стан відповідача. Розмір суми відшкодування моральної шкоди відповідає засадами розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом глибини і тривалості моральних страждань позивача у з вязку з ДТП спростовуються матеріалами справи.

Також не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачу показано подальше лікування для відновлення стану здоровя після ДТП, яке потребує матеріальних затрат, оскільки позов ОСОБА_2 предявлено про відшкодування моральної, а не матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_6

ОСОБА_7