10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа Управління Державної Казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа Управління Державної Казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем, що належить Військовій частині № НОМЕР_1 , її автомобілю було завдано ушкодження, а тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 , Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України в солідарному порядку завдану майнову шкоду в розмірі 192 612 грн, моральну шкоду в розмірі 125 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від

23 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди кошти в розмірі 85 263 грн, та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, судовий збір в розмірі 1 152 грн 63 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2 441 грн 82 коп., всього стягнуто 118 858 грн 23 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким змінити оскаржувані судові рішення в частині відшкодування майнової шкоди та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У зв?язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи завдану майнову шкоду в розмірі 85 263 грн 78 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачкою обґрунтовано підстави та обставини заявлених позовних вимог та перенесені нею страждання у зв?язку з пошкодження автомобіля.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 82 від 17 квітня 2013 року солдата ОСОБА_2 , призваного на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 для комплектування військової частини за призовом, призначено стрільцем 1 навчальної роти.
25 лютого 2014 року наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 39 солдата ОСОБА_2 прийнято на військову службу за контрактом на три роки від 25 лютого 2014 року до

24 лютого 2017 року та призначено на посаду старшого механіка майстерні розбірно-збірних робіт ремонтного взводу роти матеріально-технічного забезпечення і присвоєно військове звання «старший солдат».
31 липня 2014 року наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України № 3 старшого солдата ОСОБА_2 призначено на посаду старшим майстром (з гідропневматичних і механічних агрегатів) відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної та бронетанкової техніки ремонтної роти.
Згідно наказу № 15 від 13 серпня 2014 року вантажний автомобіль «КРАЗ» введено в стрій та закріплено за взводом матеріально-технічного забезпечення, який використовується для перевезення особового складу. Водієм вказаного автомобіля призначеного старшого сержанта за контрактом ОСОБА_2
20 жовтня 2014 року з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «КРАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить Військовій частині № НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода.
Вина ОСОБА_2 встановлена вироком Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, який набрав законної сили.
Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку № 13/11/14 від

31 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля, що належить ОСОБА_1 , становить 117 160 грн 64 коп.
18 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «СК «Універсальна» укладено договір № 3014/264/000142 добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 .
21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до страхового акта № 10873/1 від 21 жовтня 2014 року вказана подія визнана страховим випадком і до виплати позивачці страховиком визначено суму страхового відшкодування в розмірі 31 896 грн 86 коп.
Згідно платіжного доручення № 70300 від 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 виплачено суму страхового відшкодування в розмірі

30 654 грн 36 коп.
За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи наведене,суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про стягнення завданої майнової шкоди з Військової частини № НОМЕР_1 в розмірі 85 263 грн завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на підставі положень ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, та звіту про оцінку вартості збитку від 31 жовтня 2014 року № 13/11/14, оскільки згідно вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту, завданого ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 117 160 грн 64 коп., з якого слід вирахувати вже виплачену ПАТ «СК «Універсальна» суму страхового відшкодування.
Разом з тим, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, визначивши такий розмір в сумі 30 000 грн, при цьому суди врахували підстави і обставини, що обґрунтовані позивачкою в судовому засіданні, зокрема, перенесені нею страждання у зв?язку з пошкодженням автомобіля, їх характер і ступінь негативних наслідків, вимушених змін у життєвих планах, а також їх тривалість.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 грудня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від

23 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

20 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа Управління Державної Казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова