Справа № 755/326/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участю секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Гарант» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №107/14 від 14.08.2014 року в розмірі 26446,27 грн. та відшкодувати судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.08.2014 року КС «Гарант» уклала з ОСОБА_1 кредитний договір №107/14, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 30000 грн. строком на 12 місяців, який діє до повного виконання зобов'язань і на умовах щомісячного погашення кредиту та сплати процентів за користування ним в строк зазначений графіком розрахунків, який прописано договором.

Відповідно до Договору поруки №114/14 від 14.08.2014 р. ОСОБА_2 та Договору поруки №114/1/14 від 14.08.2014р. ОСОБА_3 поручились перед кредитною спілкою в тому, що у разі порушення позичальником свого зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та процентів за користування кредитом, вони на вимогу кредитної спілки повернуть всю суму заборгованості по кредиту та сплатять проценти в повному обсязі за позичальника.

На неодноразові звернення і прохання до відповідачів виконати зобов'язання перед КС «Гарант» вони ніяк не реагували.

Станом на 27.07.2016 року заборгованість відповідачів перед КС «Гарант» за кредитним договором №107/14 від 14.08.2014 р. становить 26446,27 грн.

В судовому засіданні представник позивача Драгомирецька І.М. підтримала позовні вимоги та викладені у заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що кредит був оформлений на неї на прохання ОСОБА_3, остання запевнила, що сама поверне кошти, кредитні кошти в сумі 30000 грн. вона не отримувала.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що вона рекомендувала людей, які брали кредити в КС «Гарант», на купівлю китайської лікувальної продукції, при цьому вела список групи з 28 осіб, була відповідальна за них, кредит особисто вона не брала, але сплачувала за позичальників по черзі. Заборгованість виникла після того, як одна жінка заплатила кредит лише за себе, а не за всіх, чим порушила умовні домовленості групи. 14.08.2014 року ОСОБА_1 підписала кредит на прохання, щоб змогли закрити заборгованість за кожного з 20 людей, при цьому вона була поручителем.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 14.08.2014 року на отримання кредиту реєстр №107/14 (а.с. 3) 14 серпня 2014 р. між КС «Гарант» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №107/14 Кредит «Універсальний» (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 4-5).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, КС «Гарант» зобов'язується надати грошові кошти у кредит позичальнику у сумі 30000,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та заплатити проценти за користування кредитом у розмірі 45 відсотків річних, тип процентної ставки - фіксована.

Згідно п. п. 1.3, 1.5 кредитного договору, договір укладено строком на 12 місяців, що діє з 14.08.2014 р. до 14.08.2015 р. Датою надання кредиту вважається дата видачі позичальнику суми кредиту готівкою через касу КС «Гарант», а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку КС «Гарант».

Відповідно п. 5.1. кредитного договору, даний кредит забезпечується договором поруки № 114/14 від 14.08.2014 р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала обставини укладення кредитного договору 14.08.2014 року, при цьому пояснила, що коштів за цим договором вона не отримувала, вказаних грошей за договором не було в касі кредитної спідки, кредитний договір вона підписала на прохання ОСОБА_3, яка скористалась її довірою.

При цьому будь який зуcтрічний позов ОСОБА_1 не подавала, у видатковому касовому ордері КС «Гарант» від 14.08.2014 року наявний підпис відповідача ОСОБА_1 про отримання кредиту 30 000 грн. за договором № 107/14 (а.с. 59) та факт наявності у касі позивача станом на 14.08.2014 року коштів у розмірі більше 30 000 грн. підтверджується витягом із записів у касовій книзі - касою КС «Гарант» за 14.08.2014 року (а.с. 58). Також ОСОБА_1 після підписання вказаного кредитного договору частково виконувала його умови. У зв'язку з цим суд не може прийняти до уваги заперечення ОСОБА_1 щодо відмови відносно неї у задоволенні позову, оскільки укладений між останньою та позивачем правочин є чинним і виконання зобов'язання за ним не позбавляє права вказаного відповідача звернутися з відповідним регресним позовом до особи, яка ОСОБА_1 вважає порушила її права.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

14.08.2014 року між ОСОБА_2 та КС «Гарант» укладено договір поруки №114/14, відповідно до якого ОСОБА_2 поручилась перед позивачем за виконання обов'язку ОСОБА_1 щодо повернення кредиту та сплати процентів, нарахованих за користування кредитом за договором №107/14 від 14.08.2014р. (а.с. 14).

Також, 14.08.2014 року між КС «Гарант» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №114/1/14, відповідно до якого остання поручилась перед КС «Гарант» за виконання обов'язку ОСОБА_1 щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором № 107/14 від 14.08.2014р. (а.с.15).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Пунктами 5.1 вказаних договорів поруки визначено, що ці договори набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до 14 серпня 2022 року.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно протоколу № 89 засідання кредитного комітету КС «Гарант» від 14.08.2014 р. члени кредитного комітету погодили надати кредит ОСОБА_1 в сумі 30000 грн. (а.с. 23) та 14.08.2014 р. КС «Гарант» видала кредит через касу в розмірі 30000 грн. згідно договору №107/14 від 14.08.2014р. (а.с. 58, 59).

У зв'язку з порушеннями умов кредитного договору позивачем направлено вимогу відповідачам від 13.03.2015 р. про сплату простроченої заборгованості (а.с. 18, 19, 20).

ОСОБА_1 надала суду квитанції про сплату КС «Гарант» коштів за договором № 107/14 від 14.08.2014 р. в розмірі 200,00 грн. від 13.10.2015 року та в розмірі 8404,22 грн. від 30.07.2015 р. (ас. 65). Зазначені суми наряду з іншими зараховані в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків, що підтверджується карткою платежів, відповідно якої залишок боргу становить 26 446 грн. 27 коп. (а.с. 16).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними кредитним договором та договорами поруки, та у зв'язку із неналежним виконанням боржником умов кредитного договору №107/14 від 14.08.2014р., а поручителями договору поруки №114/14 від 14.08.2014р. та договору поруки №114/1/14 від 14.08.2014р., у позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов'язання, виникає кілька самостійних зобов'язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов'язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою (правові позиції Верховного Суду України у справах №6-35цс15, №6-255цс15, № 6-511цс15).

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 Цивільного кодексу України, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не має права пред'явити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, як убачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору №107/14 від 14.08.2014 року, забезпечені порукою ОСОБА_2 за договору поруки №114/14 від 14.08.2014 року, та порукою ОСОБА_3 за договором поруки №114/1/14 від 14.08.2014 року в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 27.07.2016 року сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед КС «Гарант» становить 26446,27 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками. (а.с. 16)

З огляду на те, що предметом спору в межах розгляду даної справи є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору, за відсутності положень договорів про солідарну відповідальність поручителів, суд дійшов висновку про окрему солідарну відповідальність кожного з поручителів та позичальника.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., тобто по 459,33 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 543, 546, 553, 554, 610, 612, 625, 629, 640, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 208, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Кредитної спілки «Гарант» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Гарант» заборгованість за кредитним договором № 107/14 від 14.08.2014 року у розмірі 26446 (двадцять шість тисяч чотириста сорок шість) грн. 27 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Гарант» заборгованість за кредитним договором № 107/14 від 14.08.2014 року у розмірі 26446 (двадцять шість тисяч чотириста сорок шість) грн. 27 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Гарант» судовий збір у розмірі по 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя