Справа № 209/4925/13-ц
Провадження № 2/209/471/14
РІШЕННЯ

іменем України

"06" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» до ОСОБА_3 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ДК «УКРОБОРОНПРОМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позову вказує, що 3 вересня 2016 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» за веб-адресою: https://www.facebook.com/vitaliy.kupriy ОСОБА_3 поширив недостовірну інформацію про ДК «УКРОБОРОНПРОМ», розмістивши інформаційне повідомлення без назви, яке починається із фрази «Сотні мільйонів гривень розкрадаються в державі зараз на підприємствах оборонного комплексу!», вказавши в абзацах 6 та 10 сторінки 3 інформаційного повідомлення таке «Дана схема супроводжувалася чисельними скандалами, зокрема, на посади були призначені … родичі керівництва Концерну, так на посаду директора ДП «Житомирський бронетанковий завод», призначено ОСОБА_4, котрий є братом нині колишнього заступника директора ДК «УКРОБОРОНПРОМ» - ОСОБА_5». Вищезазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 працює на посаді заступника керівника Апарату генерального директора ДК «Укроборонпром» з 8 липня 2014 року, зазначена посада не відноситься та ніколи не відносилася до керівництва Концерну, ніяка інша особа не є і не перебуває на посадах у керівництві Концерну не є родичем директора ДП «Житомирський бронетанковий завод» ОСОБА_7. Також в абзацах 11-12 сторінки 3 інформаційного повідомлення було вказано таке: «На підставі наявної у нас в розпорядженні інформації тільки по 4-м підприємствам Концерну: ДП «Житомирський бронетанковий завод» (код за ЄРПОУ 07620094), ДП «Київський бронетанковий завод» (код за ЄРПОУ 14302667), ДП «Одеський авіаційний завод» (код за ЄРПОУ 07756801), ДП «Завод 410 Цивільної авіації» (код за ЄРПОУ 01128297), ми бачимо системні фінансові порушення в наступних напрямках залучення до виконання державних замовлень одних і тих же компаній». Вищезазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки залучення до виконання державних замовлень одних і тих же компаній не заборонено законом. Зазначеною інформацією було завдано шкоди діловій репутації позивача, оскільки негативно впливає на оцінку діяльності Концерну, як уповноваженого субєкта господарювання, який на сьогодні виконує низьку функцій держави в оборонно-промисловому комплексу. Позивач просить визнати поширену інформацію такою, що не відповідає дійсності та завдає шкоди діловій репутації позивача та зобовязати відповідача спростувати зазначену інформацію шляхом публікації відповідачем в соціальній мережі спростування даного повідомлення.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявився, позов не визнав повністю, надав письмові заперечення проти позову /а.с. 95-990/, згідно яких вказала, що інформація яка була поширена відповідачем має суспільний інтерес та недопустимо її обмежувати, крім того зазначена інформація є оціночними судженнями відповідача. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом досліджені докази по справі:

- витяг з повідомлення відповідача в соціальній мережі «Facebook» /а.с. 12-20, 57-65/, згідно якого підтверджується розміщення інформації відповідачем в соціальній мережі;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 24-27/, згідно якого підтверджується реєстрація в даному реєстрі позивача по справі;

- службова записка директора департаменту кадрів та документообігу ДК «Укроборонпром» та копія трудової книжки /а.с. 29, 94/, згідно яких підтверджується, що ОСОБА_6 працював на посаді заступника керівника Апарату генерального директора Концерну з 8 липня 2014 року по 20 квітня 2017 року;

- листи осіб /а.с. 30, 31/, згідно яких позивач підтверджує негативний вплив на репутацію концерну постом відповідача;

- накази та статути Концерну і інших підпорядкованих концерну підприємств /а.с. 66-90/, згідно яких підтверджується статус позивача та підпорядкованих концерну підприємств;

- протокол наради керівництва Концерну та підпорядкованих концерну підприємств /а.с. 91-93/, згідно яких підтверджується рішення щодо судового захисту ділової репутації Концерну;

- відповідь відповідачу ДФС України /а.с. 100-104/, згідно якої підтверджується наявність кримінальних проваджень, щодо порушень законодавства Концерном та підпорядкованих йому підприємств;

В судовому засіданні встановлено:

3 вересня 2016 року на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» за веб-адресою: https://www.facebook.com/vitaliy.kupriy ОСОБА_3 поширив недостовірну інформацію про ДК «УКРОБОРОНПРОМ», розмістивши інформаційне повідомлення без назви, яке починається із фрази «Сотні мільйонів гривень розкрадаються в державі зараз на підприємствах оборонного комплексу!», вказавши в абзацах 6 та 10 сторінки 3 інформаційного повідомлення таке «Дана схема супроводжувалася чисельними скандалами, зокрема, на посади були призначені … родичі керівництва Концерну, так на посаду директора ДП «Житомирський бронетанковий завод», призначено ОСОБА_4, котрий є братом нині колишнього заступника директора ДК «УКРОБОРОНПРОМ» - ОСОБА_5». Вищезазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 працює на посаді заступника керівника Апарату генерального директора ДК «Укроборонпром» з 8 липня 2014 року, зазначена посада не відноситься та ніколи не відносилася до керівництва Концерну, ніяка інша особа не є і не перебуває на посадах у керівництві Концерну не є родичем директора ДП «Житомирський бронетанковий завод» ОСОБА_7. Також в абзацах 11-12 сторінки 3 інформаційного повідомлення було вказано таке: «На підставі наявної у нас в розпорядженні інформації тільки по 4-м підприємствам Концерну: ДП «Житомирський бронетанковий завод» (код за ЄРПОУ 07620094), ДП «Київський бронетанковий завод» (код за ЄРПОУ 14302667), ДП «Одеський авіаційний завод» (код за ЄРПОУ 07756801), ДП «Завод 410 Цивільної авіації» (код за ЄРПОУ 01128297), ми бачимо системні фінансові порушення в наступних напрямках залучення до виконання державних замовлень одних і тих же компаній».

Вивчивши письмові докази по справі надані суду, проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Статтею 94 ЦК України встановлено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так у відповідності до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів /вживання гіпербол, алегорій, сатири/. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У запереченнях представник відповідача зазначила, що висловлювання ОСОБА_3 є оціночними судженнями на підставі зібраних ним матеріалів, подій тощо. Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Крім того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46). Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Суд вважає, що позивач ДК «УКРОБОРОНПРОМ» є публічною юридичною особою, і дії його керівництва, посадових осіб та діяльність всього Концерну в цілому має надзвичайну суспільну вагу і підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року номер 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при поширенні недостовірної інформації стосовно триватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_8 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_9 Європи про право на недоторканість приватного життя. У названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, ясі обіймають державні посади і користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про інформацію» забороняється цензура, тобто будь-яка вимога, яка спрямована, зокрема, до журналіста, засобу масової інформації, його засновника /співзасновника/, видавця, керівника, розповсюджувача, яка передбачає узгодження інформації про її поширення або закладення заборони чи перешкоджання в будь-якій іншій формі тиражуванню або поширенню інформації.

Як встановлено у судовому засіданні, інформація, яку просить спростувати позивач, як недостовірну, має ознаки та є оціночним судженням, які у відповідності до вищезазначених норм права, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки вони не підлягають перевірці на предмет відповідності фактичним даним. Відповідачем доведено, що інформація, яку позивач вважає недостовірною є оціночним судженням, оскільки, виходячи зі змісту всього повідомлення, а не його уривків, які приводить у позові позивач, чітко визначається аналіз подій та особиста думка автора стосовно них, а також його особисті висновки.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 91, 94, 277, 297, 299 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 57, 59, 60, 61, 83, 209, 213-215, 218 158 ч.2, 212-214 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ» до ОСОБА_3 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування недостовірної інформації відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є.Д. Багбая