Справа № 450/1518/15 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/87/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Шандри Ш.М.

суддів: Ванівського О.М., Левика Я.А.

секретаря Симця В.І.

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі Львівського відділення №1, ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору, додаткові угоди до нього, договору іпотеки та додаткового договору,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі Львівського відділення №1, ОСОБА_4, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 23.05.2008 року зареєстрованого в реєстрі за № 3229, додатковий договір № 1 до договору іпотеки зареєстрований в реєстрі за № 825; визнання недійсним Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4560, додаткові угоди № BL 4560/4560-K, № BL 4560/BL4560-KL від 28.05.2008 року; визнання недійсним додаткової угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4560 від 03.04.2014 року; визнання недійсним додаткової угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 4560 від 28.08.2014 року; зарахування коштів на погашення кредиту; зобов'язання нотаріуса вилучити запис з реєстру іпотек та обтяжень відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки позивач категорично заперечує факт надання згоди на укладення іпотечного договору. Зазначає, що із змісту позовних вимог вбачається, що перед судом ставилося питання про недійсність Генерального договору про надання кредитних послуг №BL4560, додаткових угод №BL4560/4560-К і №№BL4560/BL4560-КL укладених 28.05.2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» та інших додаткових угод до Генерального договору, а не окремого пункту, як це зазначено в оскаржуваному рішенні суду. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що між дружиною позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ПАТ «Універсал Банк» 23.05.2008 року було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL4560, за умовами якого Банк зобовязувався надавати ОСОБА_4 кредитні послуги у валютах, вказаних в договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 285 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.1.1. генеральному договору про надання кредитних послуг № ВL4560 визначається, що умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобовязань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього Договору оформляється додатковою угодою до цього Договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невідємною частиною цього Договору.

На виконання умов договору, було укладено додаткову угоду № ВL 4560/4560-К до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4560, за умовами якої Банк зобовязується надати ОСОБА_4 кредитні кошти в розмір 200 000,00 дол. США під 14 % річних. Термін та розмір повернення кредиту повинно здійснюватись відповідно до встановлено Графіку погашення кредиту згідно Додатку № 1 до цієї Індивідуальної угоди (п. 2.2), вид платежу - ануїтет; додаткова угода № ВL 4560/ВL4560-КL+ до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4560, за умовами якої Банк зобов»язується встановити ліміт ОСОБА_4 за кредитною лінією в сумі 85 000,00 дол. США під 14% річних. Пунктом 2.2 передбачається, що ліміт кредитної лінії встановлюється на строк 12 місяців, при цьому Позичальник повинен повернути всю суму кредиту, наданого в межах такого ліміту кредитної лінії, не пізніше 30 квітня 2009 року. При цьому пунктом 2.3 встановлено, що граничний термін повернення кредиту 01 травня 2023 р.

В подальшому до вищезазначеного Генерального договору про надання кредитних послуг укладались додаткові угоди, які підписано ОСОБА_4

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частинами 2 та 4 статті 11 цього Закону встановлено низку обов'язків кредитодавця про надання споживачу інформації про кредит та вимог до змісту договору. Зокрема, кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місце знаходження кредитодавця та кредитні умови. У договорі про надання споживчого кредиту повинні бути зазначені: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови визначені законодавством.

Встановлено, що кредитний договір містить усі необхідні умови надання та повернення кредиту, передбачені ч.ч. 2 та 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 7.4. генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4560 передбачено, що укладенням цього договору Позичальник підтверджує, що до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Банку, а саме: найменування та місцезнаходження Банку юридичної особи та його структурного підрозділу, умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; попереджений Банком про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе позичальник; йому надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості позичальника за кредитом та процентами за користування ним.

З наведеного вбачається, що на момент підписання генерального договору про надання кредитних послуг № ВL4560 ОСОБА_4 була ознайомлена з умовами кредитування, а також розуміла їх значення, що підтверджується її підписом на Договорі та додаткових угодах до нього.

Щодо посилання позивача на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про те, що укладений договір є несправедливим, суперечить принципу добросовісності і містить істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, слід зазначити таке.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Із вказаного вбачається, що для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував несправедливість та дисбаланс договірних відносин, які умови договору суперечать принципу добросовісності, і яка шкода завдана позивачу.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3 та ч. 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_4 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору та додаткових угод недійсними.

Судом також установлено, що в забезпечення виконання зобовязань за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL4560 від 23.05.2008 року між ОСОБА_4 та банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 3229, за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 21, який знаходиться по вул. Дністрова у м. Пустомити Львівської області; земельну ділянку, площею 0,1999 га, кадастровий номер :01:007:0021, що розташована за адресою: Львівська область, м. Пустомити вул. Дністрова,21.

Житловий будинок № 21, який знаходиться по вул. Дністрова у м. Пустомити Львівської області належить ОСОБА_4 на підставі посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 30.07.2004 року, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 10.08.2004 року, реєстраційний номер 5302897.

Земельна ділянка, площею 0,1999 га, кадастровий номер :01:007:0021, що розташована за адресою: Львівська область, м. Пустомити вул. Дністрова,21, належить ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 129449, виданого 04.10.2004 року.

ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 18.05.2004 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія І СГ № 085188.

Таким чином, судом установлено, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, набуте ОСОБА_4 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_2, тому для укладення договору іпотеки щодо зазначеного майна згідно зі ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закон України «Про іпотеку» необхідною була письмова нотаріально посвідчена згода ОСОБА_2 Це ж випливає з положень ч.2 ст.369 ЦК України та ч.3 ст.65 СК України, на підставі яких для укладення одним із подружжя договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути нотаріально посвідчена.

Як убачається з матеріалів справи, судом установлена наявність нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 23.05.2008 року за реєстровим № 3228, згідно якої ОСОБА_2 надав згоду своїй дружині ОСОБА_4 на передачу в іпотеку належного їм нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 21, який знаходиться по вул. Дністрова у м. Пустомити Львівської області; земельної ділянки, площею 0,1999 га, кадастровий номер :01:007:0021, що розташована за адресою: Львівська область, м. Пустомити вул. Дністрова,21.

Районним судом вірно не було взято до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо підписання ним вищезазначеної заяви, оскільки відсутність згоди подружжя для укладення договору іпотеки сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, п.6 ст.3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини 2 ст. 369 ЦК України та ч.2 ст. 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв»язку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде установлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі за № 1622 цс15 і є обов»язковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

За наявності нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_2 на передачу в іпотеку нерухомого майна, яке є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, відсутні підстави вважати, що банк діяв недобросовісно.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги щодо призначення почеркознавчої експертизи безпідставні та ухвалою колегії суддів від 20.04.2017 року таке клопотання відхилено.

У зв»язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 23.05.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: