23 травня 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Давіденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Позивач, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_2 (залучений судом), в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед банком за Кредитним договором № 696 від 01.11.2007 року, що становить в гривневому еквіваленті 6 039 001,56 грн., з них:
заборгованість за тілом та відсотками 232 945,10 доларів США, еквівалент за курсом 25,200907 на 04.05.2016 року - 5 870 427 грн., з яких: тіло - 100 830,00 доларів США; відсотки- 132 115,10 доларів США; всього заборгованість за комісіями 168 573,76 гривень, з них: штраф/п за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 133 577,21 гривень, комісія за РО 34 996,55 грн., звернути стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_1, предмет іпотеки трикімнатну комунальну квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності за банком.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між банком та відповідачем був укиданий кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в сумі 110000 дол. США грн., а відповідач зобов'язався їх повернути зі сплатою відсотків в розмірі 13% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між банком та відповідачем укладений договір іпотеки нерухомого майна . Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надав кредит, однак відповідач порушує умови договору, що сплати щомісячних платежів, внаслідок чого у відповідач виникла заборгованість, яку банк просить звернути на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності.
Відповідач - ОСОБА_1, у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
3-я особа - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.
Між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та ОСОБА_1 01.11.2007 року був укладений кредитний договір № 696, за умовами якого відповідачу надається кредит на споживчі потреби у розмірі 110 000,00 дол.США до 01.11.2017 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,00 % за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 388,85 грн.
Кредит відповідачу надавався згідно умов Кредитного договору, однією сумою в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 у Харківській філії ВАТ «ВіЕйБі Банк».
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 Цивільного і України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановленні термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовами кредитного договору визначений порядок виконання боргових зобов'язань відповідача перед банком а саме: п. 2.5.1. визначено, що позичальник зобов'язується поповнювати свій поточний рахунок, відкритий в Харківській філії ВАТ «ВіЕйБі Банк», шляхом внесення коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених у Графіку, а п. 2.5.2 кредитного договору визначено, що погашення відповідної частини кредиту, сплата процентів та ін. плат користування, здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого в банку, щомісяця в дату, зазначену в графіку.
Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 відсотків в неповерненого кредиту та/або відсотків, плати за обслуговування кредиту.
Стосовно заборгованості відповідача по процентам, комісії та штрафу, які нараховані в період з 19.03.2015р. по 04.05.2016р., суд зазначає наступне.
Постановою Правління НБУ №188 від 19.03.2015р. прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк Форум». В банку здійснюється ліквідаційна процедура з 20.03.2015р. за рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , також призначена уповноважена особа на ліквідацію банку.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Як визначено у статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.
В силу положення частини 9 статті 17 Закону України «Про банки та банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.
За положеннями ст. ст. 47, 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» видача бланком кредитів під проценти є видом банківської діяльності .
За ч.2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає повноважень фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення банківської діяльності по нарахуванню відсотків за договором кредиту, комісії при ліквідації банку.
Виходячи із системного аналізу наведених норм закону та враховуючи положення ч.1 ст. 8 ЦК України, суд приходить до висновків, що з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури банку, останній втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за кредитним договором, комісії .
Посилання позивача на положення ст.1054 ЦК України, відповідно до яких позичальник повинен повернути кредит та проценти у розмірі та порядку встановленому договором, судом не приймаються, оскільки в даному випадку застосовуються спеціальні норми, які передбачають здійснення банком банківської діяльності та ліквідації банку.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 696 від 01.11.2007 року між ВАТ « Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 01.11.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріально округу Дахно O.A., реєстраційний номер 420.
Відповідно до п. 2.1 предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна комунальна квартира АДРЕСА_1
За п.2.2. договору квартира належить відповідачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності таким чином:
41/100 част. - на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 01.02.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловою О.М. за реєстровим номером 172;
59/100 частина - на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 28.09.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Орловою О.М. за реєстровим номером 3272.
Згідно з п. 4.1.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.
В даному випадку у банку виникло право на звернення стягнення заборгованості за договором кредиту на предмет іпотеки.
Між тим, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.01.2017р. квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за третьою особою ОСОБА_2 на підставі рішення суду. Тобто в даному випадку власником квартири на яку банк хоче звернути стягнення є особа, яка не залучена позивачем у якості відповідача, тоді як вказане право у відповідності до ч.1 ст. 33 ЦПК України належить лише позивачу.
Пред'явлення вимог не до належного відповідача є підставою для відмови у задоволені позову.
Крім того, ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності (правова позиція ВСУ у справі №6-1851цс15) .
Позивачем вказані вимоги не виконані, відсутнє обґрунтування свого способу захисту у судовому порядку, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, у спосіб передбачений ст. 37 Закону України "Про іпотеку" , який є позасудовим.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 217 ЦПК України, суд -
В задоволені позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відповідач має право подати до Київського районного суду м. Харкова письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.