АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3540/2017 Головуючий у 1 інстанції - Зарицька Ю.Л.
Унікальний номер справи № 758/4415/16-ц Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» - на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання договорів та повернення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договорів та повернення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.03.2009 року між сторонами було укладено договір №SAMDN1181 (вклад «Депозит VIP») та 12.02.2007 року договір про депозитний вклад № SAMDNl314 (вклад «Пенсійний накопичувальний»). Відповідно до договору № SAMDNO181 (вклад «Депозит VIP») позивач внесла на рахунок 707 849,54 грн., їй було видано ощадну книжку (електронну) № 408137. Відповідно до договору № SAMDNl314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») позивачем було внесено на рахунок 20 000,00 грн., та їй було видано ощадну книжку (електронну) № 642433. Позивач вказала, що строк дії вказаних договорів складав: №SAMDN1181 до 12 березня 2010 року включно з можливістю пролонгації та можливістю щомісячного поповнення; №SAMDN2314 до 12 лютого 2008 року включно з можливістю пролонгації та обов'язковим щомісячним поповненням вкладу на суму не менше 500,00 грн. У червні 2014 року вона дізналася, що її ощадні книжки заблоковані, і вона не може отримати через мережу банкоматів відповідача, а також через електронну систему «Приват 24» інформацію про стан її депозитних рахунків та про наявні на них грошові кошти. Тому вона звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з запитом про суму належних їй грошових коштів, що знаходяться у відповідача на її депозитних рахунках, та їх виплату їй, на що відповідачем було надано їй довідку № 32272784 від 02 липня 2014 року про залишок грошових коштів на її депозитних рахунках у розмірі: за депозитним договором № SAMDNO181 (вклад «Депозит VIP») 2 202 809,71 грн. та за депозитним договором № SAMDN2314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») 138 014,09 грн., але жодної інформації про порядок та термін повернення належних їй грошових коштів вона не отримала. У вересні 2014 року представник позивачки повторно звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою повернути належні їй грошові кошти, що знаходились на її депозитних рахунках. Однак, відповідач відмовився виконати передбачені депозитними договорами зобов'язання та надав відповідь про те, що на даний період призупинено роботу Кримського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та обслуговування клієнтів у зв'язку з невизначеністю статусу Кримського півострову та його правового режиму. Позивач вважає, що такі дії відповідача грубо суперечать діючому законодавству, грубо порушують її права та законні інтереси як споживача фінансових послуг, спричинили їй майнову шкоду в особливо великому розмірі, тому вона звернулась до суду та просила розірвати депозитний договір № SAMDNO181 (вклад «Депозит VIP») від 12.03.2009 та депозитний договір № SAMDN2314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 12.02.2007, стягнути з відповідача на її користь 2 893 707,37 грн. та 170 083,76 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року позов задоволено. Розірвано депозитний договір № SAMDN2314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 12.02.2007, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 2 202 809,71 грн. - депозитний вклад, 690 897,66 грн. - проценти за договором № SAMDNО181 (вклад «Депозит VIP») від 12.03.2009, 138 014,09 грн. - депозитний вклад, 32069,67 грн. - проценти за договором № SAMDN2314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 12.02.2007, а всього стягнуто 3 063 791 грн. 13 коп. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 6890 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що оригінали договорів та квитанцій про внесення грошових коштів на рахунки судом не досліджувалися, позивачем на підтвердження позовних вимог надані лише ксерокопія договору №SAMDN1181 від 12.03.2009 року та квитанції, а також копія договору №SAMDN2314 від 12.02.2007 року, за яким відсутні докази внесення грошових коштів на депозитний рахунок. Крім того, відповідач вважає, що довідка № 32272784 від 02.07.2014 року не може бути взята судом до уваги, оскільки не завірена належним чином уповноваженою особою банку, крім того, вона видана позивачу 02.07.2014 року, коли філія вже не існувала, оскільки відповідно до протоколу № 18 від 15.05.2014 року припинено діяльність відокремленого підрозділу Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Також відповідач вказав на ймовірну переуступку позивачем прав вимог за спірними договорами Автономній Некомерційній організації «Фонд захисту вкладників».

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що сторонами були укладені договори, відповідач не надав суду доказів, що ці договори були припинені чи розірвані, а тому відповідач повинен виконати взяті на себе зобов'язання.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд зробив такі висновки неповно встановивши обставини справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір № SAMDNO181 (вклад «Депозит VIP») від 12.03.2009 року.

Відповідно до квитанції № 146312062 від 12.03.2009 ОСОБА_2 перераховано ПАТ КБ «Приватбанк» кошти в сумі 707 849,54 грн. для зарахування на рахунок № 3345 за договором вкладу № SAMDNO181 (а.с. 10).

В суді апеляційної інстанції представник позивача надав суду для огляду оригінали зазначених документів, а тому у суду немає підстав для сумніву у достовірності укладення договору за № SAMDNO181 та внесення коштів позивачкою на підставі цього договору на депозитний рахунок банку.

Щодо депозитного договору № SAMDN2314 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 12.02.2007 року (а.с. 7-9, 11-14), то представник позивача не надав суду ні самого договору депозиту в оригіналі, ані квитанції чи платіжного доручення на підтвердження внесення до банку коштів за цим договором.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів, дослідивши зазначені обставини справи, вважає, що на підтвердження своїх вимог щодо стягнення коштів за договором № SAMDN2314 позивач не надала належних та допустимих доказів, що такий договір між сторонами на момент виникнення з боку позивача вимоги існував та що на депозитному рахунку позивача за цим договором обліковувалися якісь кошти.

За таких обставин колегія суддів вважає, що в частині вимог щодо депозитного договору за № SAMDN2314 рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано, та ухвалено в цій частині нове рішення , яким в задоволенні позовних вимог в цій частині повинно бути відмовлено.

З даних довідки № 32272784 від 02.07.2014 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що ОСОБА_2 станом на 02.07.2014 року має 2 202 809,71 грн. на рахунку за договором № SAMDNO181 (вклад «Депозит VIP») від 12.03.2009 року .

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення коштів за договором№ SAMDNO181 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що кошти, внесені позивачем до банку є її власністю, передані до банку на зберігання, а тому підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається із довідки № 32272784 від 2.07.2014 року ОСОБА_2 станом на 2.07.2014 року мала кошти на депозитних рахунках у ПАО КБ ПриватБанк.( а.с.15)

Доводи апелянта в тій частині, що договори банківського вкладу повинні бути укладені у письмовій формі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки КБ «ПриватБанк» в своїй діяльності користувався технологією укладання договорів в електронному вигляді та видавав електронні ощадні книжки.

Представником банку не оспорюється стягнута судом сума коштів .

Колегія суддів також не погоджується із доводами представника банку про те, що виконання умов договорів між позивачем та банком утруднено тим, що місцем їх укладання є АР Крим. Договори ОСОБА_2 укладені з КБ ПриватБанк, головний офіс якого знаходиться у Дніпропетровську, після анексії Криму банк не припинив свою роботу, а тому зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання перед клієнтом банку.

Колегія суддів не може прийняти до уваги також посилання апелянта на ту обставину, що Гагарінським районним судом міста Севастополя прийнято рішення в інтересах ОСОБА_2 за позовом АНО «Фонд захисту вкладників» до банку про стягнення коштів, оскільки як вбачається із наданої представником банку копії цього рішення вбачається, що воно було ухвалено стосовно інших договорів.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 9 грудня 2016 року в частині стягнення коштів з ПАТ Комерційного Банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором № SAMDN2314в розмірі 138014,09 грн та 32069,67 гривень скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» про стягнення коштів за договором депозиту № № SAMDN2314 відмовити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 9 грудня 2016 року в частині стягнення загальної суми змінити, зменшити суму стягнуту ПАТ Комерційного Банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 з 3 063 791, 13 коп до 2 893 707,37 грн.

В решті рішення Подільського районного суду м.Києва від 9 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту йогопроголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :