АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/432/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1067/К/17 ОСОБА_1
Категорія 27 (IІ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року про закриття провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року провадження по вказаній справі закрито відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

В апеляційній ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що існує рішення, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача вказує, що в даному випадку змінились підстави позову та обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселення, суд першої інстанції виходив з того, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Таким чином, пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі виключно у випадку тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-1133цс15 від 21.10.2015 р., 6-342цс15 від 11.11.15 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами про той самий предмет із тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 передбачено, що суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених ст.205 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.10.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року (том а.с.82-88), ПАТ КБ «ПрватБанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселенняз тих підстав, що позивачем не було виконано вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та не надано суду доказів реєстрації відповідача в спірній квартирі. Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні з даним позовом позивачем виконано вимоги ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та надано суду першої інстанції відповідні докази, зокрема копія повідомлення щодо добровільного виселення із спірного домоволодіння протягом 30 днів з дня отримання такої вимоги (а.с.16).

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

У той самий час, прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору.

Приймаючи до уваги дійсні обставини справи та той факт, що спір між сторонами не вирішено, судова колегія вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов свого висновку щодо застосування вимог ч. 2 ст. 205 ЦПК України.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд не врахував підстави відмови у позові за попереднім рішенням та змін, які відбулися після ухвалення рішення (підтвердження права на звернення до суду в якості позивача) та не взяв до уваги, що зазначений позов не є тотожним.

З огляду на це закриття провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо спірних правовідносин між сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції зробив передчасний висновок щодо закриття провадження у справі, не перевіривши тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про виселеннянаправити до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: