АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1611/17 Справа № 175/3368/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ребров С. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та земельну ділянку, площею 0,007 га, кадастровий номер НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0301/0708/71-127 від 01.07.2008 року, яка станом на 01.07.2016 року складає 66 994,69 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири долари США 69 центів) дол. США, що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 55 144,65 дол. США; заборгованість по відсотках - 11 850,04 дол. США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 24943,42 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задоволено та ухвалено: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: - житловий будинок з будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1, загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; - земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та земельну ділянку, площею 0,007 га, кадастровий номер НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, на користь ПАТ «Альфа-Банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0301/0708/71-127 від 01 липня 2008 року, яка станом на 01 липня 2016 року складає 66 994,69 дол. США, що складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 55 144,65 дол. США; - заборгованість по відсотках - 11 850,04 дол. США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через свого представника, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього Договору Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець цим погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну купівельну ціну. Також, згідно цього Договору пава вимоги переходять від продавця до Покупця, та обов'язки Продавця передати Права Вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги.

15 червня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги. Згідно умов цього договору Продавець погоджується продати Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Також, згідно умов цього Договору, Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі Прав вимоги.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 01 липня 2008 року № 0301/0708/71-127 позичальником згідно якого є ОСОБА_2.

Так, 01 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_2, уклали Кредитний договір №0301/0708/71-127, відповідно до п. 1.1. якого Банк надав Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 70 000 доларів США на строк з 01 липня 2008 року по 20 лютого 2033 року та на умовах, передбачених Кредитним договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 9,5 % річних за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені Кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, сплаті комісій, у порядку та строки, встановлені Кредитним договором, а також сплаті неустойок та відшкодування Банку збитків у випадках неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань, передбачених Кредитним договором.

Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі, визначеній умовами Кредитного договору.

В свою чергу ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 01 липня 2016 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 55 144,65 дол. США, по відсотках - 11 850,04 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості (додається).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним Кредитним договором, 01.07.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, уклали Іпотечний договір №0301/0708/71-127-Z-1 з подальшим внесення змін та доповнень.

Відповідно до п.6 Іпотечного договору з урахуванням положень Договору про внесення змін №1 від 24 грудня 2008 року передано в іпотеку житловий будинок з будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1 (тридцять шість), загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_3; земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельну ділянку, площею 0,007 га, кадастровий номер НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4

Внаслідок укладених 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та 15.06.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк» Договорів купівлі-продажу прав вимоги, до ПАТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги не лише за Кредитним договором № 0301/0708/71-127 від 01 липня 2008 року, а й право вимоги за Договором іпотеки, укладеним в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового Іпотекодержателя за Іпотечним договором від 01.07.2008 року, Іпотекодавцем згідно якого є ОСОБА_2.

Всупереч нормам чинного законодавства України та умовам Іпотечного договору; предмет іпотеки без відома та згоди Іпотекодержателя був відчужений ОСОБА_2

На запит за пошуковими параметрами місцезнаходження нерухомого майна, а саме предмету іпотеки, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборої відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна було отримане Інформаційну довідку № 63967128 від 21.07.2016 року, згідно якої предмет іпотеки - житловий будинок: будівлями та спорудами під номером НОМЕР_1 (тридцять шість), загальною площею 56,0 кв.м. житловою площею 31,7 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_1; земельна ділянка, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельна ділянка, площею 0,007 га кадастровий номер НОМЕР_3, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, належать на праві приватної власності ОСОБА_4 (надалі за текстом Відповідач) на підставі Договорів купівлі-продажу, посвідчених 25.04.2016 рою приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кудрявцевим В.О., за реєстровим номером 406, 407,408.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом як передбачено ст. 590 ЦК України.

Згідно ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

А статтею 12 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Тобто спосіб реалізації предмета іпотеки Законом визначений двома способами, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що враховуючи наявність в матеріалах справи письмових доказів, що підтверджують наявність не виконаних зобов'язань ОСОБА_2 щодо повернення кредиту - підтверджується розрахунком заборгованості; попередження відповідача та Боржника про порушення умов зобов'язання - підтверджується копією Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, та доказами відправлення, суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивач має законні підстави для задоволення своїх інтересів за рахунок предмета іпотеки, оскільки відповідачем не виконуються умови договору, що порушує права позивача.

Доводи апелянта щодо нікчемності договору про передачу прав за іпотечним договором є безпідставними та необґрунтованими, оскільки даний правочин є чинним, а вимога щодо визнання його недійсним відповідачем не заявлялася.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова