справа № 361/1056/16-ц
провадження № 2/361/81/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Павлової О.С., Срібної Ю.О., Скок О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 17 липня 2013 року між ним і ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_10) був укладений договір позики, за умовами якого він передав у власність ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 540527 грн., що на день передачі грошей за курсом валют еквівалентно 65918,00 доларів США, строком повернення до 18 вересня 2014 року. Проте, у вказаний строк ОСОБА_10 суму позики йому не повернув. 16 лютого 2015 року ОСОБА_9 за домовленістю між ними видав на його ім'я довіреність на управління та розпорядження належним ОСОБА_10 нерухомим майном. Однак, реалізувати це майно не вдалося. Суму боргу ОСОБА_10 не повернув, що змусило його звернутися до суду за захистом порушених прав (а. с. 2-3).

У ході розгляду справи з'ясувалося, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 помер.

Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року до участі у цій справі залучено правонаступників померлого ОСОБА_9 - спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину, дружину ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7

Враховуючи уточнення позовних вимог, ОСОБА_5 просив стягнути із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних частках на його користь суму боргу в розмірі 1780445 грн. 18 коп., що станом на день подачі позову еквівалентно 65918,00 доларів США, посилаючись на те, що на момент смерті ОСОБА_9 разом із ним проживали та були зареєстрованими дружина ОСОБА_6 і дочка ОСОБА_7, які згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті, тому вони як спадкоємці за законом зобов'язані задовольнити його вимоги та повернути йому суму боргу за договором позики (а. с. 124-126).

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх.

Позивач ОСОБА_5 у суді пояснив, що після смерті ОСОБА_9 він звертався до дружини померлого ОСОБА_6 з вимогою про повернення йому суми боргу, проте з цього приводу вона розмовляти з ним відмовилася, посилаючись на те, що про борги чоловіка їй нічого не відомо.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заперечення на позов, у яких у задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на те, що на момент подачі позову ОСОБА_5 було відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 помер, оскільки позивач був присутнім на похоронах. У порушення вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вимог до спадкоємців щодо повернення суми боргу позивач не пред'явив, тому згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України він втратив право вимагати стягнення суми боргу зі спадкоємців. Просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання для надання особистих пояснень у справі двічі не з'явилася, незважаючи на те, що суд визнав її явку до суду обов'язковою.

Відповідач ОСОБА_7 подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 17 липня 2013 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 був укладений договір позики.

Згідно із п. 1 цього договору ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 540527,00 грн., що на день передачі грошей еквівалентно 65918,00 доларів США, які останній зобов'язувався повернути до 18 вересня 2014 року. Передачу грошей здійснено до підписання даного договору.

Відповідно до п. 2 цього договору позики сторони домовились про те, що договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 18 вересня 2014 року, при цьому повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 65918,00 доларів США за середнім курсом продаж комерційних банків міста Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей.

У порушення умов договору та вимог закону ОСОБА_9 у визначений договором строк своїх зобов'язань не виконав, зазначену суму позики ОСОБА_5 він не повернув.

16 лютого 2015 року ОСОБА_9 видав на ім'я ОСОБА_5 строком на три роки нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив позивача управляти та розпоряджатися, у тому числі продати на власний розсуд, належне йому нерухоме майно: 1/6 частку житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, 1/6 частку земельної ділянки площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 1/6 частку земельної ділянки площею 0,074 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 47 від 11 січня 2016 року, наданого суду 27 травня 2016 року.

Із спадкової справи № 86/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9 вбачається, що заяви про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців за законом до нотаріальної контори не подавав.

На день смерті ОСОБА_9 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2.

Разом із ним на день смерті за цією адресою були зареєстровані його дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить довідка виконкому Броварської міської ради Київської області від 23 серпня 2016 року № 2.15/4460.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як спадкоємці першої черги за законом вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та заяви про відмову від спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк вони не подавали.

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК Україничастки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За офіційним курсом Національного банку України встановленим на 11 травня 2017 року 1 долар США = 26,46 грн.

Сума позики еквівалентна 65918,00 доларів США за вказаним курсом на дату ухвалення судом рішення становить 1744190 грн. 28 коп., ? частка цієї суми складає 872095 грн. 14 коп.

У ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позову відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посилалися на те, що ОСОБА_5 втратив право вимоги до спадкоємців, оскільки всупереч ч. 2 ст. 1281 ЦК України протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вимог до спадкоємців не пред'явив.

Згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Про спадкоємців, які прийняли спадщину згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, стороні позивача стало відомо лише 29 серпня 2016 року, після витребування судом інформації про зареєстрованих разом зі спадкодавцем ОСОБА_9 осіб за адресою: АДРЕСА_1.

Також позивач ОСОБА_5 у суді пояснив, що після смерті ОСОБА_9 у лютому 2016 року він звертався до дружини померлого, відповідача ОСОБА_6 з вимогою щодо повернення йому суми боргу, проте остання повідомила його, що з боргами чоловіка нехай розраховується мати померлого.

Враховуючи наведене, а також пред'явлення до суду позову в межах строку прийняття спадщини, суд вважає, що позивач ОСОБА_5 у визначений законом строк пред'явив вимоги щодо повернення суми боргу до спадкоємця за законом, дружини померлого ОСОБА_6, яка прийняла спадщину. Доводи останньої про те, що згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України позивач втратив право вимоги до неї щодо повернення суми боргу, є безпідставними.

Разом з тим, доказів того, що у визначений законом шестимісячний строк ОСОБА_5 пред'являв вимоги щодо повернення суми боргу до іншого спадкоємця за законом, дочки померлого ОСОБА_6, яка теж прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9, позивачем суду не надано та судом не здобуто.

Того факту, що вимог до дочки ОСОБА_10 протягом встановленого законом строку позивач не пред'являв, ОСОБА_5 у суді не заперечував, пояснивши, що такі вимоги він пред'являв лише дружині померлого боржника.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи рівність часток спадкоємців за законом у спадщині, обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, задовольнити вимоги кредитора, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді лише частково, тому на користь позивача із відповідача ОСОБА_6, дружини померлого, у межах одержаного нею у спадщину майна підлягає стягненню ? частка суми боргу спадкодавця ОСОБА_9 у розмірі 872095 грн. 14 коп.

В іншій частині вимог до відповідача ОСОБА_7, дочки померлого, відповідно до положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Також із згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_6 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3445 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики від 17 липня 2013 року в розмірі 872095 (вісімсот сімдесят дві тисячі дев'яносто п'ять) грн. 14 коп. у межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 3445 (три тисячі чотириста сорок п'ять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.