Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи - Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсним ордеру на право зайняття службового приміщення,за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до рішення виконкому Ленінградської районної ради народних депутатів від 22 серпня 1976 року ОСОБА_4 отримав у користування кімнату 10,3 кв. м в комунальній квартирі АДРЕСА_1 в

м. Києві, як службову. Дана квартира складається з двох кімнат площею

10,3 кв. м та 17,1 кв. м. ОСОБА_4. разом зі своєю дружиною

ОСОБА_5 проживають у кімнаті площею 10,3 кв. м. В кімнаті площею 17,1 кв. м проживав ОСОБА_8 який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Зазначали, що з 27 червня 1988 року ОСОБА_5 перебуває на пільговій черзі як особа, що має хронічну психічну хворобу, не може проживати в одній кімнаті із членами своєї сім'ї та потребує додаткове жиле приміщення.

Після смерті ОСОБА_8 позивачі зверталися до Святошинської районної в місті Києві районної адміністрації (далі - Святошинська РДА) з проханням про приєднання звільненої кімнати сусіда до своєї жилої площі. Листом від 26 листопада 2013 року Святошинська РДА повідомила, що це можливо лише після виключення кімнати позивачів зі складу службових приміщень.

На підставі розпорядження Святошинської РДА від 31 грудня

2013 року кімната позивачів виключена з числа службових. Позивачі повторно звернулися до Святошинської РДА з проханням приєднати кімнату померлого сусіда до своєї житлової площі.

Листом від 2 квітня 2013 року Святошинська РДА запропонувала позивача звернутися до відділу обліку та розподілу житлової площі за відповідною адресою, а в наступних листах-відповідях Святошинська РДА посилалась на відсутність законних підстав для надання позивачам вільної кімнати у комунальній квартирі АДРЕСА_2, оскільки згідно розпорядження Святошинської РДА

від 7 липня 2012 року спірна кімната являється службовим приміщенням комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація-5».

18 грудня 2014 року ОСОБА_6, робітнику з комплексного прибирання та утримання будинків, та на її сина ОСОБА_7, 1986 рокународження, на підставі розпорядження Святошинської РДА від 3 грудня 2014 року, видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення, кімнату площею 17,1 кв. м у квартирі АДРЕСА_3.

Вважали дії відповідачів такими, що не відповідають закону та порушують їх права.

Ураховуючи наведене та уточнення позовних вимог, позивачі просили: визнати недійним ордер від 18 грудня 2014 року про право зайняття службового жилого приміщення, а саме кімнату площею 17,1 кв. м у квартирі АДРЕСА_3 з подальшим виселенням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з даної кімнати; визнати розпорядження Святошинської РДА в м. Києві щодо закріплення кімнати жилою площею 17,1 кв. м в указаній квартирі такими, що не відповідають вимогам Закону.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди вірно застосували положення ст. ст. 59, 118, 122 ЖК Ураїнської РСР, на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановили фактичні обставини справи та прийшли правильного правового висновку про відсутність правових підстав для визнання ордеру на жиле приміщення, а саме кімнату площею 17,1 кв. м у квартирі АДРЕСА_4.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач ОСОБА_5

з 27 червня 1988 року перебуває на квартирному обліку пільговій черзі як особа, що має хронічну психічну хворобу не може бути підставою для визнання ордера недійсним, виходячи з того, що відповідно до розпорядження Святошинської РДА від 7 липня 2012 року спірна кімната віднесена до числа службових жилих приміщень і призначена для заселення осіб, які перебувають в трудових відносинах з комунальним підприємством «Ремонтно-експлуатаційна організація-5».

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Умнова

І.М.Фаловська