Справа № 2-5498/09
Провадження № 6/161/242/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у скаді головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2009 року в цивільній справі №2-5498/09 стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Український інноваційний банк» 381 933,92 грн заборгованості за кредитною угодою №588 та договором поруки від 19 грудня 2007 року, 1 700,00 грн судового збору та 250 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання цього судового рішення судом був виданий виконавчий лист від 06 жовтня 2009 року.

Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 28 січня 2011 року ВП №24494239 було відкрито виконавче провадження за цим виконавчим документом.

02 червня 2017 року в межах вищенаведеного виконавчого провадження на адресу суду надійшло подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3.

Подання мотивоване тим, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

В судове засідання державний виконавець не зявився, однак у заяві від 07 червня 2017 року просить суд розглядати подання за її відсутності.

Вивчивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Аналогічні за змістом розяснення викладені в розділі 11 Узагальнення судової практики щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК) Верховного суду України.

Проаналізувавши матеріали подання, суд дійшов висновку, що наразі відсутній факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення.

Так, з доданих матеріалів не вбачається, що боржник ОСОБА_3 знає про відкрите щодо нього виконавче провадження, зокрема відсутні докази про вручення йому постанови державного виконавця з наданням строку для добровільного виконання судового рішення.

З наданих суду матеріалів слідує, що боржник не має жодного зареєстрованого майна, не працює і єдиним його доходом є пенсія.

Тобто єдиною реальною можливістю виконати судове рішення для боржника є звернення стягнення на його пенсію в порядку статей 68-69 Закону України «Про виконавче провадження», однак державним виконавцем не надано доказів вжиття таких заходів та доказів про те, що боржник ухиляється або чинить перешкоди в такому зверненні.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що наразі відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, а отже відсутні підстави для позбавлення його права на вільне пересування, яке передбачено статтею 33 Конституції України. З наведених мотивів суд відмовляє у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Керуючись статтями 210, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_4