Ухвала іменем україни 24 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Коротуна В.М., суддів: Євтушенко О.І., Мазур Л.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення збитків, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому на підставі ст. 22 ЦК України просив стягнути з

ОСОБА_4 на його користь збитки в розмірі 22 149,15 євро.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що рішення апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року, яким було стягнуто з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в розмірі 40 650 євро, було виконане відповідачем лише 02 лютого 2015 року, а тому враховуючи курсову різницю він фактично отримав лише 18 500 євро.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що курсова різниця іноземної валюти до гривні не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 40 650 євро, що за курсом НБУ становило 428 170 грн 52 коп., стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі

16 000 грн та судові витрати з кожного з відповідачів у розмірі 910 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2012 року скасовано в частині солідарного стягнення грошових коштів у сумі 40 650 євро, що за курсом НБУ становило 428 170 грн 52 коп., та стягнення судових витрат, ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 40 650 євро, що за курсом НБУ становило 428 170 грн 52 коп., та судові витрати у розмірі 1 820 грн.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві) від 23 травня 2013 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 429 990 грн 52 коп., яке 27 травня 2013 року було об'єднано з виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 16 000 грн.

02 лютого 2015 року розпорядженням державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві № 38154819 прийнято рішення перерахувати 445 990 грн 52 коп. боргу на рахунок стягувача ОСОБА_3 та постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. від 11 березня 2015 року закінчено виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням ОСОБА_4 рішення суду.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 зазначав, що внаслідок несвоєчасного виконання ОСОБА_4 рішення апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року, а також через курсову різницю він фактично отримав лише 18 500 євро, замість 40 650 євро.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.

Статтею 623 ЦК Українивстановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Суди попередніх інстанцій на порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не перевірили та не надали належної правової оцінки доводам ОСОБА_3 про те, що стягнення з відповідача курсової різниці заборгованості пов'язане із неправомірними діями ОСОБА_4 щодо тривалого невиконання судового рішення, у зв'язку із чим позивачеві завдано збитки, пов'язані із здорожчанням валюти.

Крім того, судами не враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, яка регулює спірні правовідносини, не перевірили доводи та надані сторонами докази щодо причин заподіяння позивачеві збитків.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановили фактичні обставини справи, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур

О.В. Попович