АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3722/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Савлук Т.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотов Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов»язання вчинити дії, -

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві щодо не зняття арештів, накладених у виконавчому провадженні №33804698.

2. Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві у зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1, накладеного у виконавчому провадженні №33804698.

3. Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві зняти арешт та заборону на відчуження з транспортного засобу марки TOYOTA, модель САМRY(2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2), свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 10 липня 2012 року, накладений у виконавчому провадженні №33804698.

Скарзі посилається на те, що арешт має бути знятий відповідно до п.1 ч.1 ст.47 (повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою), п.8 ч.1 ст.49 (закінчення виконавчого провадження у зв»язку із фактичним його виконанням в повному обсязі), ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2016 року скаргу залишено без задоволення.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги. Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами, на яких ґрунтується сама скарга.

В судове засідання учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 22 серпня 2012 року головним державним виконавцем Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві Коровайко О.С. у виконавчому провадженні №33804698 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якого державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 212901,66 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.

21 грудня 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві Шеремет Ю.М. у виконавчому провадженні №33804698 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до відділу ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без викання у зв'язку з погашенням заборгованості. Виконавчий збір та витрати винесені в окреме виконавче провадження.

Також судом установлено, що за змістом відповіді Регіонального сервісного центру в м.Києві від 02 вересня 2016 року (вих. №31/26-1-853/1) убачається, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи в місті Києві та НАІС МВС України, автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_4, на підставі постанов ВДВС Дніпровського РУЮ міста Києва №1639/7 від 22 серпня 2012 року, №1638/7 від 13 листопада 2012 року перебуває під арештом, на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ міста Києва №26/7 від 08 вересня 2014 року значиться у розшуку та на підставі постанови Олександрійського міськрайонного суду к справі №398/6825/13-ц від 06 березня 2014 року значиться в контролі.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не конкретизовано, які постанови про накладання арешту на рухоме та нерухоме майно боржника в процедурі виконавчого провадження №33804698 винесено державним виконавцем та є предметом оскарження, ураховуючи наявність у справі даних Регіонального сервісного центру в м.Києві, що автомобіль TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, перебуває під арештом, який накладено на підставі постанов ВДВС Дніпровського РУЮ міста Києва №1639/7 від 22 серпня 2012 року, №1638/7 від 13 листопада 2012, а на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ міста Києва №26/7 від 08 вересня 2014 року транспортний засіб оголошено у розшук.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може.

За змістом ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Окрім того, пунктом 15 Наказу Міністерства Юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» визначено, що при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

З матеріалів справи убачається, що 21 грудня 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві ШереметЮ.М. у виконавчому провадженні №33804698 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до відділу ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без викання у зв'язку з погашенням заборгованості. Виконавчий збір та витрати винесені в окреме виконавче провадження.

При зверненні до суду із скаргою, ОСОБА_1 посилався на це виконавче провадження, отже колегія суддів не може погодитись з висновком суду, що скаржником не конкретизовано конкретне виконавче провадження та постанови.

Разом з тим, звертаючись до суду із скаргою, заявник зазначає заінтересованою особою у справі Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, проте просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця.

За змістом ст.386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення дія чи бездіяльність якої оскаржується. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Проте при вирішенні справи суд першої інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув, не установив, дії (або бездіяльность) якої посадової особи державної виконавчої служби оскаржуються та відповідно яка посадова особа повинна бути залучена до участі у справі.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов