Справа № 712/1459/17ц
Провадження № 2/712/921/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КАПИЛЮШНОЇ ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 28.08.2015 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_2, порушуючи вимоги п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом категорії В, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Святотроїцька в місті Черкаси зі сторони вулиці Благовісної в напрямку вулиці Гоголя, біля будинку № 55, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з мотоциклом НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 109 від 08.02.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих переломів першого та другого пальців лівої стопи; травми лівого колінного суглобу з розривом тіла та заднього рогу зовнішнього меніску, повним розривом передньої хрестоподібної звязки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя. Власником транспортного засобу TOYOTA AURIS, д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_4. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01.02.2017 року вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову.

На лікування були затрачені кошти в сумі 5 191,55 грн.

Крім того, винними діями з боку винуватця ДТП ОСОБА_2 та недбалості власника транспортного засобу ОСОБА_4 йому була завдана значна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у момент дорожньо-транспортної пригоди та під час лікування. Все це було ускладнено тим, що на момент ДТП його дружина була вагітною, очікувала другу дитину. Відповідно він, маючи численні тілесні ушкодження, був позбавлений можливості допомагати їй на останніх місяцях вагітності, коли вона потребувала постійної допомоги. Протягом тривалого періоду часу він не міг допомогти ні їй самій, ні їх старшій дитині, якій на той момент часу було майже чотири роки. У звязку з тривалими душевними стражданнями, обумовленими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.08.2015 року, він був вимушений звернутися до практикуючого психолога за допомогою. Загальний висновок наслідками психологічного діагностування підтверджує, що при наявності у нього нормального рівню розвитку емоційно-вольових процесів вбачається підвищена нервова напруга, обумовлена психологічно-травматичною ситуацією перенесеної аварії. Зазначені душевні хвилювання турбують його і станом на сьогоднішній день, не зважаючи, що з моменту аварії вже пройшло 6 місяців. Завдану моральну шкоду оцінює в 250 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі 9 163,55 грн. та моральну шкоду в розмірі 168,75 грн. мінімальних заробітних плат, що станом на 2017 рік становить 540 000 грн.

Відповідачі та представник відповідачів в судовому засіданні заперечували щодо заявленого цивільного позову з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована, а тому відповідальність повинна нести страхова компанія, розмір моральної шкоди, який визначений дослідженням спеціаліста є необґрунтованим, відповідачі не повинні нести солідарну відповідальність, так як особою винною в даній ДТП є саме ОСОБА_2, а не його мати ОСОБА_4Г, яка являється власником транспортного засобу за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода. При цьому, розмір матеріальної шкоди не оспорювали.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 28.08.2015 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_2, порушуючи вимоги п. 2.1. а) Правил дорожнього руху України, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом категорії В, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Святотроїцька в місті Черкаси зі сторони вулиці Благовісної в напрямку вулиці Гоголя, біля будинку № 55, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з мотоциклом НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля НОМЕР_4, власником зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_4.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 109 від 08.02.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих переломів першого та другого пальців лівої стопи; травми лівого колінного суглобу з розривом тіла та заднього рогу зовнішнього меніску, повним розривом передньої хрестоподібної звязки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.10.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01.02.2017 року вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову.

Згідно пп. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Водночас, Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Вину ОСОБА_2 було доведено в суді.

Розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 у зв'язку з ДТП, яка мала місце 28.08.2015 року, становить 9 163,55 грн. та складається з таких витрат: 234,00 грн. - придбання рентгеноплівки 28.08.2015 року; 485,60 грн. - придбання медикаментів 28.08.2015 року; 110,43 грн. - придбання медикаментів 29.08.2015 року; 561,67 грн. - придбання медикаментів 29.08.2015 року; 10,12 грн. - придбання медикаментів 29.08.2015 року; 187,14 грн. - придбання медикаментів 29.08.2015 року; 620,60 грн. - придбання бандажа 02.09.2015 року; 272,99 грн. - придбання медикаментів 04.09.2015 року; 112,50 грн. - послуги хімчистки 06.10.2015 року; 1 350,00 грн. - МРТ колінного та плічового суглобів 07.10.2015 року; 1 246,50 грн. - послуги хімчистки 25.10.2015 року; 3 972,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження.

Однією з підстав заперечення проти позову, відповідачів є той факт, що позивач не предявив вимогу до страховика, в той час як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за участю якого сталася ДТП застрахована.

Однак, у відповідності з Правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 20.01.2016 року судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України (правова позиція № 6-2808цс15) визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Дана правова позиція є обовязковою для суду першої інстанції в силу статті 360-7 ЦПК України.

Частиною 4 ст.1187 ЦК України визначено, що підставою для відшкодування шкоди є недбалість власника транспортного засобу, а саме у випадку якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У свою чергу правомірним використанням транспортного засобу, виходячи з Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вважається використання, при якому особа, яка керує транспортним засобом, має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб (п. 6 Постанови).

Оскільки у ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди вже більше 8 місяців не було посвідчення водія, так як він був позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік у відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2015 року за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, власник транспортного засобу ОСОБА_4 передаючи транспортний засіб, який належить їй на праві приватної власності не переконалась у тому, що її син ОСОБА_2 має посвідчення водія, допустила недбалість. Зазначена недбалість сприяла скоєнню ДТП наслідком якого стало заподіяння шкоди ОСОБА_1 Вказане підтверджується вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року, який в силу статті 61 ЦПК України є обовязковими для суду, що розглядає дану цивільну справу. У звязку з чим суд приходить до висновку про солідарну відповідальність власника транспортного засобу яким є ОСОБА_4

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві про відшкодування шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Із пояснень представника позивача вбачається, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких зазнав позивач у момент дорожньо-транспортної пригоди та під час лікування. Все це було ускладнено тим, що на момент ДТП його дружина була вагітною, очікувала другудитину. Відповідно він, маючи численні тілесні ушкодження, був позбавлений можливості допомагати їй на останніх місяцях вагітності, коли вона потребувала постійної допомоги. Протягом тривалого періоду часу він не міг допомогти ні їй самій, ні їх старшій дитині, якій на той момент часу було майже чотири роки. У звязку з тривалими душевними стражданнями, обумовленими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28.08.2015 року, позивач звернувся до практикуючого психолога за допомогою. Загальний висновок наслідками психологічного діагностування підтверджує, що при наявності у нього нормального рівню розвитку емоційно-вольових процесів вбачається підвищена нервова напруга, обумовлена психологічно-травматичною ситуацією перенесеної аварії. Розмір моральної шкоди, який визначив психолог становить 168, 75 мінімальних заробітних плат, що в грошовому еквіваленті складає 540 000.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 10 000 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 9163,55 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 19 163,55 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61 ,212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 9163,55 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 19 163,55 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: