ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1061/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"24" квітня 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Дарницького району м. Києва», Відділ ВГІРФО Дарницького РУ ГУ НП України, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, згодом січні 2017 року за вх. № 861 до загальної канцелярії суду було подану нову редакцію позовної заяви, відповідно до якої позов пред"явлено ОСОБА_2 до ОСОБА_4 треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Дарницького району м. Києва », Відділ ВГІРФО Дарницького РУ ГУ НП України, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом

Свої вимоги мотивувавши тим, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу, ОСОБА_2, та третім особам ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 1999 року народження в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Дарницької районної у містіКиєві державної адміністрації № 45052 від 04грудня 2006року, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 04квітня 2007року у реєстрову книгу № 3066132.

Місце проживання відповідача ОСОБА_4 було зареєстроване в належній позивачу на праві спільної часткової власності квартирі з 15січня 2012року, Відповідачу була потрібна реєстрація постійного місця проживання у м.Києві і на його прохання його зареєстрували, проте жодного дня в спірній квартирі він не проживав та належного йому майна не зберігав.

Протягом наступних двох місяців після реєстрації відповідача, останній приходив в спірну квартиру, а з березня 2012 року, до квартири він не з'являвся. Місце його перебування в теперішній час не відоме.

У зв"язку з цим позивач просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12 січня 2012 року, зареєстрований в АДРЕСА_1 ( а. с. 27 )

Частина 9 ст. 74, ч. 3 ст. 122 ЦПК визначають виклик у суд відповідача, зареєстроване місце проживання ( перебування ), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, через оголошення у пресі.

Виходячи з положень п. 2 " Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 25 січня 2006 року, а також Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 972 - р « Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2017 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування ) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи » - оголошення про виклик відповідача має бути опубліковано у газеті « Урядовий курєр » або для міста Києва газета " Хрещатик ".

Оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_4, було розміщено в газеті « Урядовий кур"єр » № 56, від 24 березня 2017 року, стор. № 19.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Третя особа КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Дарницького району м. Києва » в судове засідання свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 24 лютого 2017 року, за вх. № 9499 від представника КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Дарницького району м. Києва », що діє на підставі довіреності № 010 від 03 січня 2017 року ОСОБА_7 надійшла заява в якій представник просить проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Третя особа Відділ ВГІРФО Дарницького РУ ГУ НП України в судове засідання свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 07 лютого 2017 року, за вх. № 6176 від представника Відділу ВГІРФО Дарницького РУ ГУ НП України, що діє на підставі довіреності № 1 - 13 / 8 - 17 від 03 січня 2017 року ОСОБА_8, надійшла заява в якій представник просить проводити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання свого представника не направив, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, та допитавши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в якості свідків, які підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад один рік, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12 січня 2012 року, зареєстрований в АДРЕСА_1.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦKУкраїнивласник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Пунктом 3. 1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22 листопада 2012 № 1077, встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно положень статті 391 ЦK України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Одним зі способів усунення перешкод в користуванні житловим будинком, є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки відповідне рішення суду є підставою для зняття особи з реєстрації за адресою будинку.

Таким чином, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме вищевказаною квартирою.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач був відсутній без поважних причин і зазначеним житлом не користувався, що також є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відсутність відповідача за місцем реєстрації з березня 2012 року підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки останній був лише зареєстрований і ніколи не проживав у спірній квартирі, що підтверджується актами про не проживання.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач був відсутній без поважних причин протягом чотирьох років і зазначеним житлом не користувався, що також є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщення.

Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі.

Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі наведеного, ст. ст. 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 3 - 11, 15, 57, 88, 174, 213 -215, 224 - 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового Фонду Дарницького району м. Києва», Відділ ВГІРФО Дарницького РУ ГУ НП України, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом , задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, 1967 року народження, таким, що втратив право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК