У Х В А Л А

26 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: ОСОБА_5, інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області, про визнання договору споживчого кредитування недійсним та визнання неправомірними дій банківської установи щодо порушення прав споживача,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 8 червня 2015 року позов задоволено: визнано неправомірними дії ПАТ «Альфа-Банк» щодо порушення прав споживачів фінансових послуг - ОСОБА_4; визнано недійсним з моменту укладення договір споживчого кредитування № 700007932 від 26 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Альфа-Банк» на придбання легкового автомобіля марки Chery T11 Tiggo, 2008 року випуску; застосовано правові наслідки недійсності правочину; стягнуто з ПАТ «Альфа-банк» в прибуток держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду касаційної та апеляційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави, - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме пункту 4 частини 5 статті 11, частин 1-2 пункту 3, частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року та 16 листопада 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивач отримав повну і достовірну інформацію стосовно умов кредитування, оспорюваний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідачем надано документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг; у договорі та додатках до нього визначено суму та валюту кредиту.

Висновок про застосування статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зроблений судом у справі про перегляд якої подано заяву не суперечить висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року та 16 листопада 2016 року.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи: ОСОБА_5, інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області, про визнання договору споживчого кредитування недійсним та визнання неправомірними дій банківської установи щодо порушення прав споживача до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук