Справа № 199/616/17
03.04.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровськ
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Борулько М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 1-618, на праві власності належить 30/100 частини житлового будинку №13 по вул. Захаренка у місті Дніпропетровську.
На даний час в спірній частині домоволодіння №13 по вул. Захаренка у місті Дніпропетровську зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та його неповнолітній син ОСОБА_4.
Позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає з грудня 2014 року, після розірвання шлюбу вона добровільно зібрала свої речі та залишила житлове приміщення, не сплачує за комунальні послуги, не отримує кореспонденції за даною адресою, її особисті речі в будинку відсутні. Перешкоди в користуванні житловим приміщенням відповідачці ніхто не чинить, в теперішній час проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 7.
Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 з грудня 2014 року у будинку не проживає, її речі в будинку відсутні, на теперішній час відповідачка не є членом його сім'ї, тому позивач просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №13 по вул. Захаренка у місті Дніпропетровську.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_5, яка є донькою відповідачки, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 1-618, на праві власності належить 30/100 частини житлового будинку №13 по вул. Захаренка у місті Дніпропетровську.
На теперішній час у домоволодіння №13 по вул. Захаренка у місті Дніпропетровську зареєстрований позивач, його неповнолітній син ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №175901 від 05.01.2017 року, виданою головою квартального комітету №23. Також з позивачем проживає донька відповідачки ОСОБА_5.
Відповідачка ОСОБА_2 в спірному будинку не проживає з грудня 2014 року, її особисті речі відсутні, що підтверджується актами про непроживання від 10.12.2015 року, 10.03.2016 року та 10.06.2016 року, складеними головою квартального комітету №23 ОСОБА_6 Вона
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом, та підтверджується письмовими доказами та поясненнями свідка ОСОБА_5, відповідачка не проживає у домоволодінні №13 по вул. Захаренко (Глуховська) у м. Дніпрі з грудня 2004 року, її реєстрація за вказаною адресою не дозволяє позивачу вільно розпоряджатись своєю власністю, крім того, позивач змушений нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №13 по вул. Захаренко у м. Дніпропетровську.
Також суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 гривень витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212, 215, 222, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - домоволодінням №13 по Захаренка у м. Дніпропетровську.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: