Справа № 127/5172/17
Провадження № 2/127/2668/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2017року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визначення частки померлої у спільному сумісному майні,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визначення частки померлої у спільному сумісному майні. Позов мотивовано тим, що 03.07.2016 року померла мати позивача ОСОБА_3 Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_3 На підставі договору міни №876515 від 12.12.1998року позивачу та ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 (Червоноармійська). Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартиру, в звязку з тим, що не виділена частка померлої у спільному майні. Просить визначити за ОСОБА_4, 03.07.2016р. ? частку у спільному сумісному майні, а саме квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 48А/20.

29.05.2017року позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлій 03.07.2016р. належить по ? частки у спільному сумісному майні, а саме в квартирі, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 48А/20. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку у квартирі, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Стрілецька, 48А/20 та належала ОСОБА_3, померлій 03.07.2016р.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1, 05.06.1969р.н. (а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть 03.07.2016р. померла ОСОБА_3 (а.с.7).

Як вбачається з договору міни від 12.12.1998р., квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8,9).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 08.02.2017р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири №20, що знаходиться в житловому будинку, який розташований в м. Вінниці по вул. Стрілецькій, 48А, після смерті 03.07.2016р. ОСОБА_3 (а.с.10).

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до п. 3.4 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ?».

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спільному сумісному майні на квартиру АДРЕСА_3 складає по 1/2.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

В силу вимог ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. Про затвердження тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно слідує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється лише за умови наявності правовстановлюючих документів.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку у квартирі АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3, померлій 03.07.2016року.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 369, 370, 372, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1296 ЦК України, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла 03.07.2016року належить по ? частки у спільному сумісному майні, а саме в квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку у квартирі АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3, померлій 03.07.2016року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

№127/5172/17

2/127/2668/17

Рішення

Іменем України

(вступна та резолютивна частини)

02.06.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визначення частки померлої у спільному сумісному майні, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка померла 03.07.2016року належить по ? частки у спільному сумісному майні, а саме в квартирі АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку у квартирі АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_3, померлій 03.07.2016року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: