Справа №278/728/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 товариства «Зарево» про визнання незаконним та скасування рішення правління та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 товариства «Зарево», у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення правління ОСОБА_2 товариства «Зарево» в частині відмови у виділенні земельної ділянки для садівництва та в прийнятті до членів цього товариства, оформлене пунктом 1 протоколу №?1 від 23 лютого 2016 року засідання правління ОСОБА_2 товариства «Зарево»; зобовязати Садівницьке товариство «Зарево» розглянути заяву від 11 вересня 2014 року щодо прийому в члени цього товариства та виділення земельної ділянки у відповідно до вимог законодавства України та статуту товариства, про що повідомити позивача.

В обґрунтування заявлених вимог послалася на наступні обставини.

11 вересня 2014 року позивач звернулася до ОСОБА_2 товариства «Зарево» із письмовою заявою, у якій просила виділити їй земельну ділянку для садівництва та прийняти до членів даного товариства. Однак, на думку позивача, відповідач навмисно затягував із розглядом її заяви й лише 23 лютого 2016 року прийняв рішення про відмову в прийнятті, яке як вважає позивач, є незаконним та таким, що порушує її права.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. У процесі розгляду справи наголошувала на тому, що хоча строки розгляду заяви про прийняття до членів ОСОБА_2 товариства «Зарево» не визначені Статутом даного товариства та не оспорюються нею, є розумні строки розгляду такої заяви. Посилаючись на п. 7.7. статуту ОСОБА_2 товариства "Зарево", вважає, що внесення членських внесків не є обов'язковою умовою для вступу до зазначеного товариства.

Представник відповідача ОСОБА_2 товариства «Зарево» позов не визнав. Вважає, що рішення було прийнято законно. Щодо строків прийняття рішення пояснив, що було декілька причин несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_1, а саме: неявка позивача або його представника на засідання правління, не подання заявником необхідних документів та судовий розгляд щодо визнання загальних зборів членів садівницького товариства недійсним. Наголосив, що позивачем навіть на момент розгляду справи так і не сплачено вступні внески як особою, яка виявила намір бути членом товариства. Крім того, позивач, на його думку, не має дійсного наміру обробляти земельну ділянку, приймати участь у діяльності садівництва як того вимагає п. 4.2. статуту СТ "Зарево."

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини.

11 вересня 2014 року позивач звернулася до Голови правління ОСОБА_2 товариства «Зарево» із заявою про виділення земельної ділянки для садівництва та прийняття її в члени садового товариства (а.с. 15). Як вбачається з відмітки на даній заяві відповідач прийняв її 28 вересня 2014 року.

Розгляд зазначеної заяви, як вбачається з Протоколу №?1 Засідання Правління ОСОБА_2 товариства «Зарево» (а.с. 2124), відбувся 09 лютого 2015 року. У засіданні представником позивача ОСОБА_3 було зроблено фото наданої для огляду карти для узгодження з ОСОБА_1 номеру ділянки, де останньому були запропоновані земельні ділянки № 481, № 482 та № 455. Для надання позивачем відповіді щодо згоди чи відмови від ділянок вирішено розгляд питання відкласти до 20 лютого 2015 року.

Листом від 18 лютого 2015 року позивач звернулася до Голови Правління ОСОБА_2 товариства «Зарево», яким повідомила, що її вибір серед запропонованих пропозицій це ділянка №?482, а тому подальші питання, повязані з виділенням їй земельної ділянки та вступом до товариства просить розглянути та вирішити без її участі. Також до даного листа додала заяву на вступ до товариства та попросила повідомити її уповноваженому представнику рахунок на оплату вступного та цільового внесків (а.с. 711).

Як вбачається з листів позивача, адресованих голові правління ОСОБА_2 товариства «Зарево», станом на 04 квітня 2015 року та 30 травня 2015 року відповідач рішення не прийняв (а.с. 18, 19).

З Протоколу №?1 Засідання правління ОСОБА_2 товариства «Зарево» від 2324 лютого 2016 року вбачається, що правлінням зазначеного товариства при розгляді заяви ОСОБА_1 від 11 вересня 2014 року про надання земельної ділянки та прийняття в члени товариства позивачу було відмовлено (а.с. 2528).

27 лютого 2016 року відповідачем було направлено лист позивачу з повідомленням про те, що 23 лютого 2016 року рішенням правління ОСОБА_2 товариства «Зарево» заява від 11 вересня 2014 року розглянута та прийнято рішення про відмову в її задоволенні (а.с. 29).

Частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про громадські обєднання» (далі - Закон) громадська організація це громадське обєднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Згідно із ч. 3 ст. 3 цього Закону громадські обєднання утворюються і діють на принципах: добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу, прозорості, відкритості та публічності.

При цьому принцип самоврядності, як вбачається із ч. 3 ст. 3 Закону, передбачає право членів (учасників) громадського обєднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського обєднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського обєднання, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст. 11 Закону громадська організація керується в своїй діяльності статутом, який, в тому числі, має містити відомості про повноваження керівника, інших органів управління, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень та ін.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Садівницьке товариство «Зарево» (скорочена назва СТ «Зарево») э обслуговуючим кооперативом (а. с. 12).

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (ст. 2 Закону України "Про кооперацію").

Статтею 3 Закону України "Про кооперацію" метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про кооперацію" кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

СТ «Зарево» керується в своїй діяльності статутом, який на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів діяв в редакції від 29 березня 2008 року (а. с. 7-11).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про кооперацію» правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є статут кооперативу.

Згідно ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Одними з вимог, встановлених пунктами 3.1., 3.2. Статуту, є те, що членами товариства можуть бути громадяни України, які досягли 16-річного віку та які внесли вступний та пайовий внески.

Зі змісту пунктів 5.1.2., 7.2.1. Статуту вбачається, що особа, у якої є намір стати членом товариства та подає заяву про вступ до товариства, має одночасно з подачею такої заяви готівкою внести вступний внесок у касу товариства.

Оскільки Правлінню ОСОБА_2 товариства «Зарево» до прийняття спірного рішення не було надано документів, які свідчили б про сплату вступного внеску, суд не вбачає порушень закону під час ухвалення правлінням оскаржуваного рішення. Крім того, суд не наділений повноваженнями втручатись у діяльність товариства, якщо така діяльність не суперечить вимогам діючого законодавства та не порушує права та інтереси особи або осіб.

Стосовно зауважень представника позивача щодо тривалого розгляду заяви про прийняття у члени товариства її довірителя - ОСОБА_1 суд вважає потрібним зазначити, що строк розгляду такої заяви не визначений Законом та правовим документом, що регулює діяльність кооперативу, тобто статутом СТ "Зарево", та сам по собі не впливає на правомірність спірного рішення.

Таким чином, судом встановлено, що під час процедури ухвалення рішення загальних зборів від 23.02.2016 року законні інтереси та субєктивні права позивача не зазнали порушень, які б могли стати підставою для визнання цього рішення недійсним.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 1, 3, 6, 8, 11, 15 Закону України "Про кооперацію", ст. ст. 1, 3, 11 ЗУ «Про громадські обєднання», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 товариства «Зарево» про визнання незаконним та скасування рішення правління та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів із моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік