Справа № 212/5014/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пустовіта О.Г.,

при секретарі Конограй В.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягненння заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідачів заборгованість за Кредитним договором в сумі 755 537,08 гривень.

В обґрунтування своїх вимог уповноважена особа вказала, що 12 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» і ОСОБА_3, укладено Кредитний договір №168/в, згідно якого відповідачем отримано у ВАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 15 000,00 доларів (п'ятнадцять тисяч шістсот доларів 00 центів), цільове призначення кредиту проведення розрахунків по договору купівлі продажу квартири від 12.10.2007.

Відповідно до Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 13,0 % річних.

Кредитні кошти надаються строком по 11 жовтня 2032 року включно.

Банк виконав умови Кредитного договору - надав Відповідачу кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору.

Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним валютним ордером №14987 від 12.10.2007.

Для забезпечення Кредитного договору 168/в від 12.10.2007року укладеного з ОСОБА_3 укладено Договір поруки 12.10.2007 з ОСОБА_4, відповідно до поруки поручитель солідарно відповідає перед Кридотавцем за виконання ОСОБА_3, зобов'язань у повному обсязі за Кредитним договором №168/в від 12.10.2007.

ОСОБА_3 у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зобов'язана сплатити Банку штрафні санкції, передбачені Договором.

Однак, відповідачем ОСОБА_3 було прострочено сплату чергових платежів.

У відповідності до чинного ЦК України, та Кредитного договору передбачено, що у разі не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, Кредитор (позивач) має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань з ним.

Станом на 09.08.2016, заборгованість за Кредитним договором №168/в від 12.10.2007 становить в гривневому еквіваленті 755 537 (сімсот п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) гривень 08 копійок, з них:

- прострочена заборгованість за кредитом -14 748,52 доларів США;

- відсотки за користування кредитом - 15066,88 доларів США; що гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 09.08.2016 - 24,819639 грн за 1 долар - становить 740 007,46 грн;

-комісія за РО -2159,38 грн;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - штраф - 13370,23 грн.

У зв'язку з набуттям чинності ЗУ «Про акціонерні товариства», з метою приведення устав документів Банку у відповідність до чинного законодавства України, 18 травня 2010 Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_5» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_5» (скорочене найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк») і являється повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_5.

Функції з ліквідації банку відповідно до Закону виконує Уповноважена особа Фонду від імені та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду (ч.І ст.46 Закону).

При цьому, за правилами ч,2 ст.46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду, з припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВА-РИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_5» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання не-платоспроможності банків ОСОБА_1 строком на два роки до 19.03.2018 включно.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на ви-конання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку.

Тому уповноважена особа просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_5 заборгованості за Кредитним договором № 168/в від 12.10.2007 в сумі 755 537 (сімсот п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) гривень 08 копійок, а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрату розмірі 6890,00 грн..

У судовому засіданні уповноважена особа ОСОБА_1 вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що 11 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу був виданий виконавчий напис № 3021. Даний виконавчий напис був переданий на виконання до Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції для виконання. Постановою від 03 квітня 2009 року державним виконавцем ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження. Тому вважає, що позивачем по справі пропущено строк подачі позову до суду, який на його думку сплив у серпні 2011 року, просить у зв'язку зі сплином строку позовної давності відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та давши оцінку доказам, наданих в їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що у заявленому позові необхідно відмовити у повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» і ОСОБА_3, укладено Кредитний договір №168/в, згідно якого відповідачем отримано у ВАТ «ВіЕйБі Банк» кредит в розмірі 15 000,00 доларів (п'ятнадцять тисяч шістсот доларів 00 центів), цільове призначення кредиту проведення розрахунків по договору купівлі продажу квартири від 12.10.2007.

Відповідно до Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 13,0 % річних.

Кредитні кошти надаються строком по 11 жовтня 2032 року включно.

Банк виконав умови Кредитного договору - надав Відповідачу кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору.

Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним валютним ордером №14987 від 12.10.2007.

Для забезпечення Кредитного договору 168/в від 12.10.2007 укладеного з ОСОБА_3 укладено Договір поруки 12.10.2007 з ОСОБА_4, відповідно до поруки поручитель солідарно відповідає перед Кридотавцем за виконання ОСОБА_3, зобов'язань у повному обсязі за Кредитним договором №168/в від 12.10.2007.

Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов' язання.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статті 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цьго Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_3 у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, зобов'язана сплатити Банку штрафні санкції, передбачені Договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Стаття 530 ЦК України передбачає виконання зобов'язання в строк, що передбачений умовами Договору.

У відповідності до чинного ЦК України, та Кредитного договору передбачено, що у разі не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним.

Враховуючи вищевикладене та вивчивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Оскільки кредитор не змінював строк основного зобовязання, кредитні кошти надані строком по 11 жовтня 2032 року включно, то кредитором не пропущено строк пред'явлення позову до суду і він має право в разі прострочення повернення чергової частини звернутися до суду з вимогою дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Однак суд звертає увагу, що позивачем по справі надано розрахунок заборгованності станом на 09 серпня 2016 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБІ Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». З 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації банку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», після призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з положенням ч.9 ст.17 Закону України «Про банки та банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Суд відмовляє позивачу у вимозі стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 755 537,08 гривень, оскільки відповідно до ст.91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури банку останній втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за всіма кредитними договорами.

Отже, починаючи з 20.03.2015 року ПАТ «ВіЕйБІ Банк» не в праві був нараховувати банківські відсотки за кредитним договором № 168/в від 12.10.2007, стягнення яких є предметом даної справи.

Вищий господарський суд України по справі № 5023/2491/11 у своїй постанові від 06.02.2013 зробив правовий висновок, що нарахування таких процентів банком є частиною його банківської діяльності, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії.

Тобто, суд приходить до висновку, що наданий розрахунок не може бути прийнято як належний, допустимий та достовірний доказ, а суд не маючи спеціальних знань не в праві самостійно розрахувати заборгованність за Кредитним договором.

Таким чином, аналіз приведених вище доказів в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для відмови у позовних вимогах у повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позову та в матеріалах справи відсутня квітанція про сплату судового збору, заявлена вимога щодо стягнення судових витрат з відповідача також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 6, 11, 256-261 526, 530, 549-552, 612, 623, 625, 626, 1048, 1050, 1054 Кодексу України, ст.46 ЗУ«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.17,ст.91 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», суд -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягненння заборгованості відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт