РІШЕННЯ

Іменем України заочне

Справа № 370/2105/16-ц

Провадження № 2/370/818/16

03.05.2017 року Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Левченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарові Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошової позики, відшкодування заподіяної матеріальної, моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми грошової позики, відшкодування заподіяної матеріальної, моральної шкоди, посилаючись на те, що 06.09.2014 року надав відповідачу, з яким склались довірчі відносини, для особистих потреб грошові кошти у розмірі 4500,00 гривень, про що відповідач написав власноручно боргову розписку, визначивши термін повернення позики 25.10.2014 року.

У встановлений строк відповідач боргу не повернув, всіляко ухиляється від виконання своїх зобовязань, у звязку з чим 01.04.2015 року змушений був звернутись до правоохоронних органів з заявою про скоєння відносно нього злочину, передбаченого ст.190 КК України шахрайство. 28.05.2015 року слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, в звязку з чим змушений був подати до суду вказаний позов.

Для звернення в органи поліції, вимушений був скористатись послугами адвоката щодо надання правової допомоги, консультація якого коштувала 250,00 гривень, написання пояснень 500,00 гривень, складання заяви 250,00 гривень, а за складання позовної заяви до суду сплатив адвокату 1500,00 гривень. Всього понесені витрати за надання правої допомоги 2500,00 гривень.

Діями відповідача йому, позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 4500,00 гривень, та яка полягає у зловживанні відповідачем довірчими відносинами, неповернення боргу протягом тривалого часу, протягом якого він, позивач змушений звертатись за допомогою до адвоката, у правоохоронні органи, що призвело до внутрішніх моральних переживань.

Позивач просить: - стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 4500,00 гривень; індекс інфляції 2572,65 гривні; три відсотка річних 255,20 гривень, а всього 7327,85 гривень; - на відшкодування моральної шкоди стягнути 4500,00 гривень; судові витрати, повязані із наданням правової допомоги в розмірі 2500,00 гривень, зі сплатою судового збору 551,20 гривня.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив.

03.05.2017 року судом прийнята ухвала про заочний розгляд справи.

Встановлено, що 06.09.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого позивач надає відповідачу 4500,00 гривень, а відповідач зобовязувався до 25.10.2014 року повернути позивачу вказані кошти, що підтверджується власноручною розпискою відповідача (а.с.5).

Згідно розрахунку позивача сума боргу становить 7327,85 гривні, з яких: 4500,00 гривень основний борг; 255,20 гривень 3% річних; 2572,65 гривні індекс інфляції.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження факту отримання грошей позивачем надана суду розписка.

Хоча розписка і не є письмовою формою договору позики, як вважає суд, але згідно законодавства може прийматися і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. Окрім того відповідач не прибувши в судове засідання без поважних причин не надав доказів на спростування факту укладення договору позики та отримання ним грошей.

Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно мав місце договір позики.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в частині стягнення з відповідача 7327,85 гривень , з яких: 4500,00 гривень основний бог; 255,20 гривень 3% річних; 2572,65 гривні індекс інфляції, таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-позичальник не належним чином виконував договірні зобов'язання.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд, вважає, що позивач належним чином не обґрунтував у чому саме полягає моральна шкода, яких втрат немайнового характеру він зазнав внаслідок фізичних чи душевних страждань, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частина третя вказаної статті містить вичерпний перелік витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належить зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до п.48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.14 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено Законом України від 20.12.2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 31.03.2015 року укладено договір про надання правової допомоги (а.с.13, 12).

Відповідно до копій квитанцій, наданих позивачем (а.с.14) ним адвокату було сплачено 2500,00 гривень, з яких: усна консультація - 250,00 гривень, складання заяви та пояснень в органи поліції - 500,00 гривень, складання заяви до поліції 250,00 гривень, складання позовної заяви до суду - 1500,00 гривень.

Оскільки, надання адвокатом правої допомоги щодо консультації та складання відповідних документів до поліції (250+500+250=1000,00 грн.) в розумінні ст. 79 ЦПК України, не відносяться до витрат, повязаних з розглядом судової справи, а тому і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.88, 223-226 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, заборгованість за договором позики в сумі 7327,85 гривень, з яких: 4500,00 гривень основний борг; 255,20 гривень 3% річних; 2572,65 гривень індекс інфляції.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2051,20 гривні, з яких: 551,20 гривня сплаченого судового збору, 1500,00 гривень за надання правової допомоги зі складання позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десять днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя