Ухвала

іменем україни

7 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Євграфової Є.П.,

Коротуна В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2016 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобут»), мотивуючи тим, що з 27 листопада 2013 року він перебував у трудових відносинах з СП ТОВ «Світловодськпобут». 22 квітня 2015 року позивач подав заяву про звільнення з займаної посади у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю відповідно до ч. 3

ст. 38 КЗпП України. Проте наказом від 6 травня 2015 року його було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Вважав своє звільнення незаконним.

Ураховуючи наведене, просив поновити його на роботі та стягнути з СП ТОВ «Світловодськпобут» середній заробіток за час вимушеного прогулу. Строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України, вважав не пропущеним, оскільки на час звернення до суду копію наказу про звільнення йому не надано.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника дільниці теплових мереж СП ТОВ «Світловодськпобут».

Стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушено прогулу з дати його звільнення - 6 травня 2015 року по 10 вересня 2015 року - дату його працевлаштування в

ТОВ «СвітЕкоЕнерго», у розмірі 17 736,69 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня

2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат змінено.

Стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушено прогулу в сумі 35 226,98 грн, який нараховано без утримання прибуткового податку та інших необхідних платежів. Стягнуто з СП ТОВ «Світловодськпобут» на користь держави судовий збір у сумі 352,27 грн.

Доповнено другий абзац резолютивної частини рішення після слів

СП ТОВ «Світловодськпобут» словами і цифрами «з 6 травня 2015 року».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі СП ТОВ «Світловодськпобут» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про поновлення ОСОБА_3 на роботі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності у відповідача правових підстав для звільнення позивача з роботи за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки в заяві позивачем було зазначено іншу підставу розірвання трудового договору, а саме невиконання роботодавцем законів про працю, що передбачено ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Змінюючи розмір середнього заробітку за час вимушено прогулу, апеляційний суд посилався на не вірне визначенні місцевим судом середньоденної заробітної плати позивача та кількості днів вимушеного прогулу.

Рішення суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Установлено, що з 27 листопада 2013 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з СП ТОВ «Світловодськпобут».

22 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з заявою про звільнення з займаної посади, у з зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Наказом від 6 травня 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника дільниці теплових мереж за власним бажанням, на підставі

ч. 1 ст. 38 КЗпП України, з 6 травня 2015 року.

19 травня 2015 року поштою ОСОБА_3 отримав трудову книжку.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на порушення його трудових прав при звільненні, а саме самовільне змінення роботодавцем підстави звільнення працівника.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір.

При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

У ч. 2 ст. 47 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно з пп. 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України

від 2 березня 1994 року № 131, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до п. 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

У п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників встановлено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

За приписами ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Встановивши, що ОСОБА_4 не був ознайомлений з наказом про звільнення, його копія відповідачем вручена не була, трудова книжка отримана позивачем поштою 19 травня 2015 року, при цьому останній згоди на її пересилання поштою не давав, суд прийшов правильного висновку, що пред'явивши 23 червня 2015 року даний позов, ОСОБА_4 не пропустив, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судом не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновок суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2016 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька Є.П. Євграфова В.М. Коротун
О.В. Умнова