Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ІваненкоЮ.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - служба у справах дітей Великоолександрівської районної державної адміністрації, про визнання умов договору купівлі-продажу житлового будинку дійсними, зобов'язання вчинити дії з укладення договору купівлі-продажу житлового будинку за попередньо погодженими умовами, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРІ № 586931 від 13 травня 2011 року він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У липні 2011 року за усною домовленістю з ОСОБА_5, остання мала намір придбати у нього вищезазначений житловий будинок за 3 тис. доларів США, що еквівалентно 24 тис. грн, зі сплатою вказаних грошових коштів впродовж двох років з подальшим переоформленням житлового будинку у власність.

Позивач зазначав, що він передав відповідачу житловий будинок з меблями у користування з умовою, що у випадку несплати вказаної суми впродовж двох років, будь-яка сплачена сума буде вважатися квартплатою за проживання ОСОБА_5 у спірному будинку до першої вимоги власника будинку про його повернення.

Відповідач не виконала обов'язку зі сплати повної суми за житловий будинок, добровільно звільнити його відмовляється, на даний час він проживає у м. Горлівка Донецької області, де проходить антитерористична військова операція, і має намір повернутися до свого будинку для постійного проживання.

У зв'язку з цим ОСОБА_6 просив про витребування у ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1.

У липні 2016 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов до суду, у якому просила визнати дійсними умови договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, які були попередньо узгоджені між нею та ОСОБА_6 та зафіксовані у розписці, зобов'язати ОСОБА_4 вчинити дії з укладення із нею договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку за попередньо погодженими між сторонами умовами з урахуванням сплачених нею коштів за даний житловий будинок, посилаючись на те, що у квітні 2011 року між нею та ОСОБА_6 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж вказаного житлового будинку, на підтвердження його укладення нею було сплачено ОСОБА_4 8 тис. грн, про що було складено розписку. У подальшому оплата здійснювалася шляхом надсилання коштів на особистий рахунок іншої сторони через банківську установу, загальна сума сплачених коштів становить 16 980 грн, без врахування 1 тис. грн, наданих ОСОБА_4 особисто. Проте останній від виконання домовленостей щодо оформлення купівлі-продажу будинку ухиляється.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2016 року, у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині її незадоволених вимог за зустрічним позовом, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»роз'яснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням вищезазначених положень ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірна угода не може бути визнана дійсною на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України та вимога ОСОБА_5 щодо зобов'язання ОСОБА_4 вчинити дії з укладення договору купівлі-продажу житлового будинку за попередньо погодженими умовами є незаконною, оскільки суперечить положенням п. 3 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак

Колегія суддів: