Справа № 463/2832/16 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2279/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Бойко С.М., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.І.

З участю: відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на 29/150 ідеальних часток будинку 102А, загальною площею 166,8 кв.м., що знаходиться на вул. Голубця у м.Львові, на 1/3 ідеальну частку будинку 102Б загальною площею 321,2 кв.м., що знаходиться на вул. Голубця у м.Львові, на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0873 га, що розташована на вул. Голубця 102Б у м.Львові та 1/3 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0897 га, що розташована на території будинку на вул. Голубця,102А у м.Львові, які ОСОБА_2 набула у власність в порядку спадкування за рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 року.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_2-ОСОБА_4 В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Постановляючи ухвалу суд не зясував чи набрало рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2016 року законної сили, чи належить наведене майно відповідачці і чи існує реальна загроза його відчуження, оскільки будинок є єдиним місцем проживання відповідачки в який вона не може вселитися та змушена винаймати житло. Судом не було встановлено жодних обставин, що підтверджувалися б належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ухвала постановлена на припущеннях, що є порушенням вимог процесуального закону та роз»яснень наданих у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».Просить ухвалу скасувати.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 14.06.2016 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 15 000,00 доларів США, що станом на 07.06.2016 року еквівалентно 374,700 грн.

11.11.2016 року позивачка ОСОБА_5 звернулася в суд із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як встановлено із матеріалів справи рішенням Личаківського районного суду Львова від 07 червня 2016 року визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 08.02.2012 року право власності на 29/150 ідеальних часток будинку №102 А загальною площею 166,8 кв.м, що знаходиться на вул. Голубця у м.Львові , на 1/3 ідеальну частку будинку №102 Б загальною площею 321,2 кв.м. у м.Львові вул. Голубця, на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки загальною площею 0,0873 га по вул. Голубця 102Б у м.Львові та на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,0897 га що розташована на території будинку на вул. Голубця 102 А у м.Львові.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5, суд першої інстанції в порядку забезпечення позову наклав арешт на вищезазначене майно, належне відповідачці ОСОБА_2 в порядку спадкування.

Підставою для накладення арешту стала заява позивачки ОСОБА_5 про забезпечення позову у якій вона зазначає, що у випадку звернення відповідачки ОСОБА_2 до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування, остання може відчужити майно, розпорядившись ним на свій розсуд на користь третіх осіб, що в подальшому при задоволенні судом позовних вимог, може утруднити виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п.41 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про накладення арешту, суд не взяв до уваги, що зазначене у позовній заяві майно не зареєстроване відповідачкою на праві власності на час звернення позивачки в суд. У зміст заяви про накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 позивачка вкладає припущення, що таке може бути останньою відчужене. В той же час відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 пояснили суду, що ОСОБА_2 немає іншого житла, ніж те, що дісталося їй по спадщині від дочки. Після постановлення ухвали про забезпечення позову, позивачка ОСОБА_5 не впускає ОСОБА_2 для проживання у житловому будинку на вул. Голубця 102 А внаслідок чого вона змушена винаймати житло, будучи в поважному віці ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом не встановлено чи співмірне майно на яке накладено арешт до суми, яка зазначена у позовній заяві.

Із врахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.3, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 14 листопада 2016 року скасувати.

Справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: С.М.Бойко

ОСОБА_7