Справа № 471/236/17-ц
Провадження №2/471/186/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В своєму позові позивач зазначив, що починаючи з 2001 року проживає разом зі своєю сім'єю в домоволодінні № 26 по вулиці Дружби в с. Мостове Братського району Миколаївської області. Позивач заселився цей будинок з дозволу ОСОБА_2, яка сказала, що господар будинку помер, а тому він може разом із сім'єю проживати в ньому. На даний час позивач бажає належним чином оформити документи на будинок і на земельну ділянку біля нього, однак не має можливості це зробити так як не є власником даного нерухомого майна.

До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

Згідно довідки від 06.04.2017 року КП "Вознесенське МБТІ", житловий будинок № 26 по вул. Дружби, 26 в с. Мостове Братського району Миколаївської області зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с. 22), що також підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 25.06.1989 року, реєстраційний № 1 (а.с. 4).

08.01.2000 року ОСОБА_4 помер.

Відповідно до довідки Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, померлий ОСОБА_4 мав наступний склад сім'ї: ОСОБА_2 - співжителька, з якою разом проживав з 1966 року по день смерті 08.01.2000 року, вели спільне господарство та мали спільну дитину (а.с. 41).

Судом під час розгляду справи досліджено спадкову справу після смерті ОСОБА_3, в матеріалах якої міститься заява ОСОБА_2 яка відмовляється від прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину у вигляді права на земельну ділянку видано ОСОБА_5

ОСОБА_1 з березня 2001 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с. 8).

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України).

Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (арк.с. 8), несе витрати на його утримання (арк. с. 7).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими надвірними будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Дружби, 26, в с. Мостове Братського району Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6