АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1331/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/600/17 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

з участю секретар - Романюк Х.Ю.

ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Підволочиського районного суду від 11 квітня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 до стягувача публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк", Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою до стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк «України» в особі Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилалась на те, що 08 грудня 2015 року на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року Підволочиським районним судом було видано виконавчий лист за № 2/604/6/15 на примусове стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,95 грн. та 3654,00 грн. судового збору. 25 січня 2016 року на підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження № 49919415. 21 грудня 2016 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року в частині стягнення пені скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду Апеляційної інстанції. 30 грудня 2016 року дана цивільна справа була повернута до апеляційного суду Тернопільської області для перегляду, тому на дату подання даної заяви рішення ще не набрало законної сили. Також посилається на те, що виконавчий лист № 2/604/6/15 від 08 грудня 2015 року не містить даних про розбивку суми стягнення на тіло кредиту, проценти та штрафні санкції (пеню), тобто не може бути виконаний у випадку зміни судового рішення Апеляційним судом Тернопільської області, а тому на думку заявника та її представника повинен бути виданий інший виконавчий лист.

Посилаючись на ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист 2/604/6/15 від 08 грудня 2015 року про примусове стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,95 грн. та 3654,00 грн. судового збору.

Ухвалою Підволочиського районного суду від 11 квітня 2017 року в задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та визнати, що не підлягає до виконання виконавчий лист за № 2/604/6/15 на примусове стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 Євро, що еквівалентно 1185760,95 грн. та 3654,00 грн. судового збору, з підстав часткового скасування судового рішення на підставі якого видано виконавчий лист, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Зокрема апелянт зазначає, що, ухвалу суду вважає незаконною через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та представник апелянта - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" відносно апеляційної скарги покладається на думку суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника та її представника не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки виконавчий документ було видано на підставі рішення Апеляційного суду Тернопільської області, яке в подальшому ухвалою ВСС України було частково скасовано, а саме в частині стягнення пені, хоча основна частину боргу залишена без змін, а тому стягувач подав заяву до відділу ДВС Підволочиського рай управління юстиції у Тернопільській області зменшивши суму, яка підлягає до стягнення відповідно до судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 євро, що еквівалентно 1185760,95 грн. та 3654 грн. судового збору.

Разом із тим як убачається із мотивувальної частини даного судового рішення апеляційна інстанція діючи на підставі ст. 303 ЦПК України, приходить до висновку, що в позові про стягнення пені в сумі 2920,93 Євро слід відмовити.

Згідно виконавчого листа виданого 08 грудня 2015 року Підволочиським районним судом у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 стягнуто в користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4 від 13 листопада 2007 року в сумі 47659,19 євро, що еквівалентно 1185760,95 грн. та 3654 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Підволочиського рай управління юстиції від 25 січня 2016 року відкрито виконавче провадження та надано боржнику добровільно виконати дане рішення у строк до 01 лютого 2016 року.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року в частині стягнення пені скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2017 року резолютивну частину рішення Підволочиського районного суду від 04 вересня 2015 року в частині відмови у стягненні пені залишено без змін, змінивши мотивувальну частину рішення.

Згідно листа ПАТ Державний ощадний банк України філії Тернопільське обласне управління від 21 березня 2017 року № 117-20-1211/288/457 адресованого начальнику Підволочиського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь ПАТ Державний ощадний банк України філії Тернопільське обласне управління згідно виконавчого листа, складає 44738,26 євро, з яких: 40631,63 євро сума неповернутого кредиту та 4106,63євро заборгованість за процентами, тобто з урахуванням рішення суду Апеляційної інстанції від 03 березня 2017 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається один виконавчий лист.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1. назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2. дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3. резолютивна частина рішення;

4. дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

5. строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що виконавчий лист № 2/604/6/15 відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Статтею 29 даного Закону передбачено випадки закінчення виконавчого провадження, зокрема пунктом 5 передбачено у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

Отже, законодавець чітко визначив критерії за яких виконавчий документ повертається до суду який його видав, або визнається судом таким, що не підлягає до виконання.

Таким чином колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні передбачені чинним законодавством підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України, в зв'язку із чим апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Підволочиського районного суду від 11 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3