Справа № 133/284/16-ц Провадження № 22-ц/772/1337/2017Головуючий в суді першої інстанції Слободяний О. Є.
Категорія 2Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Медяного В.М., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Путіліна Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Козятинської міської ради про визнання недійсними рішень виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

В с т а н о в и л а:

9 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 і виконавчого комітету Козятинської міської ради про визнання недійсними рішень виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, виконавчого комітету Козятинської міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 931 від 24.12.2008 року «Про затвердження акта державної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» під магазин непродовольчих товарів по АДРЕСА_1; про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 58 від 28.01.2009 року «Про оформлення гр. ОСОБА_2 права власності на магазин»; про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 4 лютого 2009 року НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Козятинської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 і виконавчого комітету Козятинської міської ради про визнання недійсними рішень виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне рішення, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача просить відхилити.

Позивач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача - виконавчого комітету Козятинської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчий комітет Козятинської міської ради 29.10.1998 року прийняв рішення № 212 про затвердження акта державної технічної комісії про прийомку в експлуатацію магазину ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 площею 12,5 кв. м. (а. с. 12).

1 грудня 2008 року Козятинська міська рада (орендодавець) і ОСОБА_4 (орендар) уклали договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняла в строкове платне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1, для комерційного використання. Земельна ділянка площею 50 кв. м., із якої під спорудами - 15 кв. м., для проїзду, проходу і площадок - 35 кв. м. На земельній ділянці знаходиться магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». Строк дії договору 10 років. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 14 квітня 2009 року за № 23 (а. с. 7-11).

30 листопада 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 212 від 29 жовтня 1998 року видано свідоцтво про право власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1, відповідно до якого на праві особистої власності цей магазин належить ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (а. с. 13).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року прийнято визнання позову представником відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Козятинської міської ради про визнання незаконним свідоцтва про право власності на магазин в частині, визнання незаконним і скасування рішення міської ради в частині та визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності в частині, задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, видане виконавчим комітетом Козятинської міської ради 30 листопада 1998 року в частині зазначення в свідоцтві слів «ОСОБА_2» та визначення в свідоцтві часток.

Визнано незаконним і скасовано п. 1 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 276 від 24.04.2008 року в частині зазначення в пункті рішення слів «ОСОБА_2».

Визнано незаконним дублікат свідоцтва про право власності № 410, виданого 08.05.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 276 від 24.04.2008 року в частині зазначення в дублікаті свідоцтва слів «ОСОБА_2» та зазначення в дублікаті свідоцтва часток.

Рішення суду набрало законної сили 17.10.2015 року (а. с. 49-54).

Рішенням Козятинської міської ради 15 сесії 24 скликання № 71/04-МР від 21.04.2004 року затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для комерційних цілей (розміщення і обслуговування торгового павільйону та літнього майданчика) по АДРЕСА_1, площею 51 кв. м. Надано в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку площею 51 кв. м. для комерційних цілей по АДРЕСА_1 із земель запасу міської ради терміном на 5 років (а. с. 55).

На підставі цього рішення Козятинська міська рада та ОСОБА_2 21 травня 2004 року уклали договір оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 51 кв. м., в тому числі забудовані землі на площі 51 кв. м., на строк 5 років. Договір зареєстрований у Вінницькій районній філії Центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 3.02.2005 року за № 06 (а. с. 56-58).

Козятинською міською радою на 19 сесії 5 скликання прийнято рішення № 1140-V від 04.07.2008 року про укладення із ОСОБА_2 договору сервітутного користування земельною ділянкою площею 42 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 для влаштування входу до магазину, терміном на 10 років, без права капітальної забудови (а. с. 61).

28 січня 2009 року Козятинська міська рада і ОСОБА_2 уклали договір про встановлення земельного сервітуту, згідно умов якого ОСОБА_2 прийняла у строкове (на 10 років) обмежене платне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 42 кв. м., призначеною для влаштування входу до магазину без права капітальної забудови. Договір зареєстрований у виконавчому комітеті Козятинської міської ради, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 28 січня 2009 року за № 16 (а. с. 62-66).

8 жовтня 2010 року Територіальна громада м. Козятина, в особі Козятинської міської ради, та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,0051 га, кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для комерційної діяльності. Договір посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу і зареєстрований в реєстрі за № 1852 (а. с. 59-60).

14 грудня 2012 року ОСОБА_2 на підставі цього договору купівлі-продажу виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0051 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування будівель торгівлі. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00658 (а. с. 44).

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 289 від 27.04.2007 року приватному підприємцю ОСОБА_2 наданий дозвіл на проведення реконструкції торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 118 від 11.04.2016 року внесені зміни в рішення виконавчого комітету № 289 від 27.04.2007 року пункт 1 рішення викладено в новій редакції: «Дозволити п/п ОСОБА_2 провести реконструкцію торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1» (а. с.142).

Управління містобудування та архітектури Козятинської міської ради видало п/п ОСОБА_2 дозвіл № 71/07 від 19 грудня 2007 року на виконання будівельних робіт з реконструкції торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 під магазин непродовольчих товарів. Строк дії дозволу до 30.06.2008 року (а. с. 72).

Державна приймальна комісія, утворена рішенням виконкому міської ради № 375 від 10.06.2008 року, прийняла в експлуатацію реконструкцію торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 під магазин непродовольчих товарів загальною площею 86,9 кв. м., про що свідчить оформлений 20 листопада 2008 року Акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (а. с. 69-71).

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 931 від 24.12.2008 року затверджено акт державної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованого торгівельного павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» під магазин непродовольчих товарів загальною площею 86,9 кв. м. по АДРЕСА_1 від 20 листопада 2008 року (а. с. 15).

Виконавчий комітет Козятинської міської ради 28.01.2009 року прийняв рішення № 58 про оформлення гр. ОСОБА_2 права власності на магазин - літ. «А» по плану, з ганком, загальною площею 86,9 кв. м. по АДРЕСА_1 і видачу свідоцтва (а. с. 17).

На підставі цього рішення 4 лютого 2009 року ОСОБА_2 видане свідоцтво НОМЕР_2 на магазин, яке посвідчує, що об'єкт в цілому, який розташований в місті АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності і в цілому складається із магазину літ. «А» по плану, з ганка, загальною площею 86,9 кв. м. і 22 квітня 2009 року видано реєстраційне посвідчення (а. с. 14, 45-46).

Також по справі встановлено, що ОСОБА_4, будучи суб'єктом підприємницької діяльності, зверталася в Господарський суд Вінницької області із позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 50 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, та про знесення за власний рахунок самовільно збудованого входу до магазину, що знаходиться на земельній ділянці площею 42 кв. м., яка надана ОСОБА_2 на підставі договору про встановлення земельного сервітуту від 28.01.2009 року без права капітальної забудови.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 4 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самовільно збудованого входу до магазину (а. с. 74-76).

Рішення суду набрало законної сили 30 січня 2014 року згідно ухвали Рівненського апеляційного господарського суду (а. с. 77-79).

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном, у якому просила усунути їй перешкоди у користуванні будівлею магазину та малою архітектурною формою для розміщення входу у магазин (сходинкової клітини) шляхом знесення за власний рахунок ОСОБА_4 будівлі магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету, розташованої по АДРЕСА_1.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 4 грудня 2015 року позов задоволено. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною їй на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 4 лютого 2009 року та реєстраційного посвідчення від 22 квітня 2009 року будівлею АДРЕСА_1 та малою архітектурною формою для розміщення входу до магазину (сходинковою клітиною) за цією ж адресою, що зареєстрована в управлінні містобудування та архітектури Козятинської міської ради під № 5 від 15 січня 2010 року шляхом знесення за власний рахунок ОСОБА_4 будівлі магазину з влаштуванням стоматологічного кабінету, розташованої по АДРЕСА_1.

Згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року рішення суду набрало законної сили 28.07.2016 року (а.с. 115-117).

По даній справі позивач ОСОБА_4, заявивши такі вимоги, обгрунтувала свій позов тим, що здійснене відповідачем ОСОБА_2 будівництво магазину з ганком проведено з істотним порушенням будівельних норм і правил та без відповідного дозволу, магазин відповідача ОСОБА_2 на підставі оскаржуваних рішень виконавчого комітету, побудований впритул до орендованої нею земельної ділянки, що порушує її право користування цією орендованою земельною ділянкою (а. с. 4-6).

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні заявлених нею позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивач не зазначила і не надала доказів на підтвердження того, що оскаржуване рішення ради № 931 від 24.12.2008 року порушує її права як орендаря земельної ділянки по АДРЕСА_1. Крім того, станом на 24.12.2008 року ОСОБА_4 не була орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 у місті Козятині, оскільки таке право у неї виникло 14.04.2009 року, тобто, лише після державної реєстрації договору оренди землі, відповідно до вимог статей 1, 6, 125, 126 Закону України «Про оренду землі», а також позивач не зазначила і надала доказів на підтвердження своїх вимог про те, що належна ОСОБА_2 будівля по АДРЕСА_1 порушує її права на користування орендованою нею земельною ділянкою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За правилами статей 125, 126 ЗК України (у чинній на 2008 рік редакції) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_4 являється орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1, тобто являється землекористувачем, а відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 роз'яснив, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Також встановлено, що земельні ділянки сторін є суміжними.

За загальними правилами добросусідства, закріпленими законом у статтях 103-109 ЗК України, додержання правил добросусідства є обов'язком для власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 3 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог статті 1 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи - і фізичної і юридичної (згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи), на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України кожній особі надано право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і зазначені способи захисту таких цивільних прав та інтересів.

Отже, позивач ОСОБА_4, звертаючись до суду за захистом свого порушеного відповідачами права, повинна була довести наявність фактів порушення права користування орендованою нею земельною ділянкою відповідачами по справі ОСОБА_2 і виконавчим комітетом Козятинської міської ради, підтвердивши такі факти відповідними доказами.

За правилами частин 1 і 2 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказами згідно статті 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 58-66 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_4 не надала суду належних та допустимих доказів і не довела, що їй чиняться перешкоди у користуванні орендованою нею земельною ділянкою, і що такі перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою чинить саме ОСОБА_2 та прийняті виконавчим комітетом Козятинської міської ради рішення № 931 від 24.12.2008 року і № 58 від 28.01.2009 року і видане 4 лютого 2009 року на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2, та в чому ці перешкоди існують.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши на підставі ст. 212 ЦПК України всі докази, якими позивач підтверджувала свої вимоги та докази, якими відповідачі заперечували ці вимоги, суд не встановив фактів, якими ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги.

Таким чином, позивач не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх заявлених вимог, та відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України не підтвердила цих своїх доводів відповідними доказами, передбаченими статтями 57-66 ЦПК України, за наявності яких можна було б встановити обставини існування перешкод у користуванні позивачем належною їй земельною ділянкою і які чинять їй відповідачі.

З урахуванням всіх встановлених по справі обставин з відповідним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.М. Медяний

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська