Справа № 754/5170/16-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6037/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду м. Києва, Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в якому посилалися на те, що заяви позивачів розглядали Світловодський міськрайонний суд, Кіровоградський окружний адміністративний суд, Печерський районний суд м. Києва. Однак, жодна судова інстанція не ухвалила правосудного рішення. Світловодський міськрайонний суд ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ТОВ АПФ «Агроділо» - потерпілих у кримінальній справі, що здійснювали захист порушених майнових прав фірми «Агроділо» судовий збір у розмірі 2373,96 грн. Оскільки фірма «Агроділо» не має грошових коштів, а ОСОБА_5 немає доходів, то на даний час з пенсії позивача ОСОБА_3 стягується борг за рішенням суду аж до повного його погашення. Також, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду стягнуто з позивача ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України, в особі Світловодської державної податкової інспекції заборгованості у розмірі 1800,00 грн. Таким чином, позивачу завдано моральної шкоди на суму 4173,96 грн. Позивача ОСОБА_6, незважаючи на висновок лікаря-нарколога, суддею Світловодського міськрайонного суду м. Києва визнано нетверезим. Рішенням Печерського районного суду м. Києва таке стягнення визнано законним. Виходячи з вищевикладеного позивачі отримали значну моральну школу від такого правосуддя і мають право вимагати від суду відшкодування моральної шкоди, за рахунок державного бюджету, а саме: позивачу ОСОБА_3 - 51000,00 грн., позивачу ОСОБА_6 - 51000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не надали належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження заподіяння ним судовою владою шкоди та не довели наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вину останніх в її заподіянні. Оскільки вважав, що матеріали справи не містять підтвердження факту порушення прав позивачів з боку відповідачів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах

Відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду з позовом, позивачі просять стягнути за рахунок державного бюджету моральну шкоду по 51000,00 грн. кожному, завдану Світловодським міськрайонним судом, Кіровоградським окружним адміністративним судом та Печерським районним судом м. Києва в результаті дій, бездіяльності, судових помилок, незаконних (неправосудних) рішень, тобто позивачі фактично не погоджуються з вчиненими процесуальними діями в процесі розгляду справ.

Колегія суддів вважає, що заявивши вказані вимоги позивачі не підтвердили доказами відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України спричинення позивачам моральних страждань саме відповідачами у справі, за яких обставин спричинена моральна шкода, якими діями чи бездіяльністю завдана, чим підтверджується вина відповідачів у спричиненні позивачам моральної шкоди.

Позивачами, в розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано доказів та не доведено, що їм завдано моральну шкоду діями або бездіяльністю відповідачів. Крім того, не підтвердились наявними в матеріалах справи доказами і те, що саме неправомірними діями відповідачів позивачам було завдано шкоду, не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та завданою моральною шкодою позивачам. Доказів заподіяння позивачам діями відповідачів матеріальної шкоди також не встановлено.

Самі по собі судові рішення, якими з ОСОБА_3 стягнуті грошові кошти в рахунок сплати судового збору, з яким не згодний останній, а також не згода ОСОБА_4 з прийнятою відносно нього постановою, не дають підстав вважати, що рішеннями відповідачів позивачам заподіяна шкода.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову відповідає вимогам закону і обставинам справи. Статтею 308 ЦПК України встановлено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, в зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: