У Х В А Л А

Справа № 185/9749/16-ц

Провадження № 2/185/796/17

08 червня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі :

головуючого - судді Шаповалової І.С.,

при секретарі Голеньких В.В.,

при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради , про визнання договору купівлі - продажу недійсним, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст.10 Закону України "Про охорону дитинства", зокрема, передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у п.75 рішенні у справі «Пенчеви проти Болгарії» (PENCHEVI v. BULGARIA) від 10 лютого 2015р., заява № 77818/12 вказував, що «процес прийняття рішень на національному рівні не був досконалим із наступних причин: a) у рішенні суду останньої інстанції від 26 червня 2012 року не було проведено реального аналізу із метою оцінки найкращих інтересів дитини.».

У п.136. рішення ЕСПЛ у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland) від 06.07.2010 року, заява № 41615/07 , зазначено, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що звязки дитини з її сімєю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сімя виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні звязки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сімю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоровю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Під час перебування суду в нарадчій кімнаті встановлено розбіжності щодо фактичних даних місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент укладення оспорюваної угоди в 2009 році,а саме за адресою проживання своєї матері ОСОБА_3 м.Павлоград , вул.Ковната, 78, або за адресою бабусі ОСОБА_1 АДРЕСА_1, а також виникла необхідність у зясуванні наявності реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за правилами статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та у відповідності до Інструкції з організації роботи адресно-довідкових бюро в системі Міністерства внутрішніх справ України , затвердженої Наказом МВС від 01.04.2005 N 205 ( чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, з огляду на розбіжності щодо фактичних даних місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент укладення оспорюваної угоди в 2009 році,а саме за адресою проживання своєї матері ОСОБА_3 м.Павлоград , вул.Ковната, 78, або за адресою бабусі ОСОБА_1 АДРЕСА_1, які встановлені судом під час перебування в нарадчій кімнаті, з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, а також, зважаючи на те, що без пояснень ОСОБА_3, яка є законним представником малолітньої та позивачем за позовом третьої особи з самостійними вимогами, повне та всебічне з'ясування обставин справи не є можливим, суд вважає за необхідне поновити судовий розгляд , явку ОСОБА_3 визнати обов'язковою .

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.195 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити судовий розгляд по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради , про визнання договору купівлі - продажу недійсним та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Визнати обовязковою явку ОСОБА_3, яка є законним представником малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повідомити учасників справи про явку в судове засідання на 10:00 годину 29 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.С.Шаповалова