справа № 179/530/15-ц
провадження № 2/179/41/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Фермер», третя особа - Відділ Держгеокадастру в Магдалинівському районі Дніпропетровської області про дострокове розірвання договору оренди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач з урахуванням уточнень звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, пені.

Позивач посилається, на те, що 01 червня 2009 року укладено договір оренди земельної ділянки № 49/09, між ним, як власником земельної ділянки площею 5,310 га, розташованої на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 128831, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9075 від 30.07.2002 року та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» в особі директора ОСОБА_6.

Даний договір зареєстрований в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру 28.01.2010 року за № 50.

За період дії договору з боку відповідача допущені порушення умов договору та діючого законодавства в частині повної та своєчасної виплати орендної плати. Так, відповідно до п. 9 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 2,65 % вартості земельної ділянки, що становить 2 040 грн. так і у вигляді натуральної та відробіткової. За використання земельної ділянки сторони узгодили, що позивач буде отримувати орендну плату в натуральній та відробітковій формі. Однак в порушення умов договору оренди землі відповідач не виплатив йому орендну плату з 2014 року по даний час.

Крім того позивач зазначає, що у відповідності до умов договору відповідач несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені у розмірі 0,1 відсоток від суми недоїмки за кожен день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ. Оскільки відповідач не сплачував орендну плату за три роки, тобто за 2014, 2015, 2016 роки, що складає 1095 днів, орендна плата складає 2040 грн., 20 грн. 40 коп. за кожен день прострочення, тобто борг за пенею складає 22 338 грн.

У зв'язку з порушенням умов договору, систематичною несплатою орендної плати, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендні платі в розмірі 6 120 грн., 22 338 грн. та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому також пояснив, що орендну плату позивач за 2014-2016 роки у відповідача не отримував.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову, надавши заперечення проти позову, при цьому суду пояснив, що позивач неодноразово викликався до каси підприємства для отримання орендної плати, що визначено договором, однак останній протягом 2014-2016 років не зявлявся з невідомих причин. Умову договору щодо отримання позивачем орендної плати в натуральній та відробітковій формі необхідно узгоджувати та подавати відповідну заяву, без вказаної заяви підприємство не має права заміняти грошову форму, згідно умов договору.

Раніше в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що її чоловік (позивач) не бажає отримувати орендну плату, у звязку із тим, що хоче розірвати договір оренди земельної ділянки та обробляти землю самостійно.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» зі змінами станом на моменту укладення договору, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, а також нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України.

Так, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 128831, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9075 від 30.07.2002 року позивачеві належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 5,310 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 14).

01 червня 2009 року між сторонами укладено договір оренди № 49/09 належної позивачеві земельної ділянки, строком на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі в Магдалинівському відділі Дніпропетровської філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру. 28 січня 2010 року даний договір зареєстрований Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за № 50 (а. с. 4-13).

Згідно п. 12 та п. 1 договору оренди та додатку № 1 до договору, за заявою орендодавця, орендна плата може бути йому виплачена у таких формах: грошова у гривнях, з виплатою із каси підприємства, або через установи банку; натуральна та відробіткова. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними накладними, відомостями про видачу, актами, тощо.

Відповідно до п. 11 та п. 1.1 договору оренди та додатку № 1 до договору (розрахунок орендної плати), відповідач зобов'язаний проводити виплату орендної плати в грошовій формі з 1 січня по 31 грудня поточного року в розмірі 2,65 % вартості земельної ділянки станом на 2009 р., що становить 2 400 грн. за кожен календарний рік терміну дії договору.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт виплати позивачеві відповідачем орендної плати в попередні роки з 2010 по 2013 рік включно. Оскільки від позивача (орендодавця) на адресу відповідача (орендаря) у період з 2014 року по 2016 рік не надходило заяви щодо виду виплати орендної плати визначеної п. 1 договору оренди, у звязку із чим неможливість сплати позивачеві орендної плати у цей період є обґрунтованою. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідач бажає сплатити орендну плати за договором, однак позивач відмовляється від її отримання, що також підтверджується листами надісланими на адресу орендодавця (а. с. 39-43).

Згідно до ст. 90 Земельного Кодексу України, яка регламентує права власників земельних ділянок власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Стаття 93 того ж Кодексу дає поняття «Права оренди земельної ділянки», згідно якої право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. При цьому земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам, за короткостроковою не більше 5 років та довгостроковою не більше 50 років.

Відмічено, що Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи і відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, при цьому волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Так, відповідно до тлумачень ст. 651 ЦК України однією із підстав зміни або розірвання договору є істотне порушення договору другою стороною. Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору, при цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Позивач як у своєму позові так і в судовому засіданні його представник вказують на істотне та систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки стосовно своєчасної виплати орендної плати за 2014-2016 роки в грошовій формі, однак, відповідно до ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів суду на підтвердження вказаних обставин не надали, в той час як в судовому засіданні встановлено, що не вбачається про істотне та систематичне невиконання умов договору оренди земельної ділянки відповідачем стосовно своєчасності виплати орендної плати.

При цьому суд також враховує і те, що пункт оспорюваного договору стосовно порядку розірвання договору оренди записаний згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, де вказано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних спірних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні, позивач, заявляючи позов, посилається на несвоєчасне виконання відповідачем обовязків орендаря, які передбачені ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», а саме своєчасності виплати орендної плати за 2013 рік, що є істотним на його думку порушенням умов договору оренди, при цьому позивач не наводить яка йому завдана шкода і чого він позбавлений внаслідок істотного порушення відповідачем умов договору, в той час як судом встановлено, що позивач не отримав орендну плату за 2014-2016 роки, оскільки не надавав відповідної заяви про виплату, що передбачено договором і тому суд вважає, що неотримання орендної плати за цей період не є істотним та систематичним порушенням умов договору оренди земельної ділянки відповідачем, так як орендна плата за попередні роки відповідачем йому сплачена, позивач виявляє бажання сплати орендної плати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суду не надано обєктивних доказів, що відповідачем істотно та систематично порушується договір в частині своєчасності сплати розміру орендної плати, що має особливо суттєве значення, як одна із головних частин умов договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не суперечать діючому на час укладення договору законодавству.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Судом в судовому засіданні не встановлено істотних та систематичних порушень відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, а лише встановлено невиплату відповідачем орендної плати позивачеві, у звязку із недотриманням ним умов договору. Умови в договорі оренди відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в розірванні договору оренди землі від 01 червня 2009 року, стягненню орендної плати та пені за прострочення зобовязання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховуючи результат вирішення справи, а саме відмову у задоволенні позовних вимог, вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача на користь держави недоплачений ним судовий збір, у звязку із збільшенням позовних вимог, згідно заяви від 25.04.2017 року в розмірі 396 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 407, 408, 412, 610, 611, 626-629, 638, 651, 654, 759 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 88, 146, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Фермер», третя особа - Відділ Держгеокадастру в Магдалинівському районі Дніпропетровської області про дострокове розірвання договору оренди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Жданівка, вул. Міліцейська, 17, ідент. номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 396 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук