Справа № 758/3332/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представником відповідачки заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі, відповідно до вимог ст.201 ЦПК України до розгляду по суті та вступу в законну силу рішення по цивільній справі за № 758/1153/16-ц за позовом ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, 3-і особи - ОСОБА_3, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, обґрунтовуючи тим, що позивачка є власником 7/18 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, власником 11/18 частки був ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємицею за заповітом померлого є ОСОБА_6, відкрито спадкову справу до якої подано заяву від імені неповнолітньої ОСОБА_5 і тому у зв'язку з виникненням спору з приводу спадкового майна, а саме спадщини 11/18 частки спірної квартири, є підстави для заявлення даного клопотання.

Зазначає що предметом поданого позову є наявність чи відсутність права неповнолітньої на спірне спадкове майно та відповідно наявності чи відсутності в неї права власності на спірне житлове приміщення як співвласника, а оскільки в даній справи ставиться питання щодо визнання осіб втратившими право користування спірним житловим приміщенням ( яке є спадковим майном) та неможливості на даний час визначити співвласників квартири, що має суттєве значення, що унеможливлює розгляд даної справи до вирішення питання щодо дійсності чи недійсності заповіту.

Вважає, що рішення прийняте за наслідками розгляду справи за № 758/1153/16-ц матиме суттєве преюдиційне значення для вирішення справи та прийняття рішення Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/3332/17-ц яка розглядається в даному судовому засіданні і тому вважає неможливим розгляду даної справи, що є підставою для зупинення провадження відповідно до норм чинного законодавства.

Представник позивачки в судовому засіданні проти клопотання заперечує, обгрунтувавши поясненнями просить суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши клопотання представника відповідачки, думку, представника позивачки, дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебуває цивільна справа № 758/1153/16-ц за позовом ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, 3-і особи - ОСОБА_3, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Згідно наданих пояснень представника відповідачки, предметом спору по вищезазначених справах є спадкове майно (11/18 частки спірного житла) що оспорюється (заперечується) сторонами. зокрема, визнання недійсним заповіту, а предметом спору у справі яка розглядається на даний час є також питання про припинення права користування спірною часткою спадкового майна між сторонами.

Частина перша ст. 201 ЦПК України визначає, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Стаття одинадцята ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того згідно приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, який суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідачки знайшло своє доведення в судовому засіданні та грунтується на вимогах Закону, оскільки дійсно, предмет спору в даних справах є спільним ( оспорювання прав сторін у спадковому майні ) і тому розгляд даної справи не можливий до розгляду по суті справи позовом ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, 3-і особи - ОСОБА_3, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, тому що наслідки подальшого розгляду цивільної справи, можуть вплинути на вирішення по суті справи яка розглядається на даний час та мати преюдиційне значення.

Враховуючи вищевикладене клопотання представника відповідачки про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 201 ЦПК України, з питання зупинення провадження у справі, суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 168, 201 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням до вирішення по суті та вступу в законну силу рішення по цивільній справі за № 758/1153/16-ц за позовом ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, 3-і особи - ОСОБА_3, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

СуддяВ. С. Декаленко