Справа №489/3467/16-ц 01.06.2017 01.06.2017 01.06.2017
Провадження №22-ц/784/1338/17
справа № 489/3467/16-ц
провадження № 22ц-784/1338/2017 Головуючий у першій інстанції: Тихонова Н.С.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Шаманської Н.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2017 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що згідно з договором від 21 липня 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушує кредитні зобов'язання та має станом на 31 травня 2016 року заборгованість у розмірі 13432 грн. 02 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 611 грн. 30 коп., заборгованості по процентам - 8704 грн. 91 коп., пені - 3000 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 615 грн.81 коп. - штраф ( процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21 липня 2008 року в розмірі 11432 грн.02 коп., з яких заборгованість по кредиту - 611 грн.30 коп., заборгованість по відсоткам - 8704 грн.91 коп., заборгованість по пені - 1000 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 615 грн.81 коп. - штраф ( процентна складова). Крім того, суд стягнув з відповідача судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК).

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки - штрафу, пені ( частина 2 статті 258 ЦК).

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Так, судом встановлено, що 21 липня 2008 року ОСОБА_4, шляхом підписання заяви, отримав у ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою базової відсоткової ставки у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6).

21 липня 2008 року відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання кредиту, про що свідчить його особистий підпис на відповідній довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - Довідка про умови кредитування), відповідно до умов якої зобов'язувався здійснювати погашення кредиту та відсотків щомісячно, до 25-го числа кожного місяця, наступного за звітним, у розмірі мінімального платежу - 7% від суми заборгованості (а.с. 54).

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення обов'язкових щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повертати борг частинами, то право ПАТ КБ «ПриватБанк» вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного місячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив останній платіж 25 квітня 2013 року. Тому, перебіг позовної давності по стягненню щомісячних платежів починається з 26 квітня 2013 року.

Отже, звернувшись до суду 8 липня 2016 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, позивач має право на стягнення тіла кредиту та платежів, строк внесення яких настав після 8 липня 2013 року.

Як вбачається з розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк», позивачем пред'явлено вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла з 29 серпня 2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

За такого, основний висновок суду про стягнення заборгованості, яка виникла з 29 серпня 2013 року, в тому числі по кредиту в розмірі 611 грн. 30 коп. та процентів, нарахованих з цієї дати, є правильним.

Разом з тим, при визначені розміру процентів, суд не звернув належної уваги на те, що позивачем проведено розрахунок із збільшеної процентної ставки, ніж передбачено умовами договору. Зокрема, з вересня 2014 року застосовано ставку 34,8%, а з квітня 2015 року - 43,2%.

Оскільки, вказане збільшення процентної ставки не передбачено умовами договору та не були погоджені з позичальником, колегія суддів вважає, що вони не можуть застосовуватись при визначені заборгованості відповідача.

Як вбачається з розрахунку позивача, заборгованість по процентам станом на 29 серпня 2013 року, складала 18 грн. 30 коп.

З 30 серпня 2013 року по 31 травня 2016 року (в межах позовних вимог), період прострочення склав 1007 днів. Тому, враховуючи розмір процентної ставки, що відповідає умовам договору - 30 %, сума заборгованості по процентам за цей період складає 513 грн. 57 коп. ((611,3 х 30%) / 360) х 1007).

Отже загальний розмір заборгованості за період з 29 серпня 2013 року по 31 травня 2016 року складає 531 грн. 58 коп. (18,3 + 513,57).

Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф та пеню, передбачені Умовами та Правилами, а також Довідкою.

Вирішуючи питання про стягнення штрафу, колегія суддів виходить з того, що Довідкою про умови кредитування передбачено, що у разі порушення позичальником грошових зобов'язань більш, ніж на 120 днів, він сплачує штраф в розмірі 250 грн. та 5 % від суми позову.

Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 549 ЦК України, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язане не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання.

А тому обґрунтованим є стягнення штрафу лише в розмірі фіксованої частини - 250 грн.

Що стосується пені, то згідно Довідки про умови кредитування, за несвоєчасне погашення заборгованості пеня нараховується за кожен день прострочення в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, і таке нарахування здійснюється 1 раз на місяць.

Отже враховуючи розмір заборгованості, пеня в межах річного строку позовної давності складає 120 грн. (12 місяців х 10 грн.)

При цьому, нарахування пені та штрафу не може вважатись подвійною відповідальністю за одне і теж правопорушення, оскільки, за змістом Умов та правилами, а також Довідки про умови кредитування, пеня нараховується за кожний день прострочення виконання зобов'язання, а нарахування штрафу пов'язано з певною подією - прострочення виконання на строк понад 120 днів та має разовий характер.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем позовної давності, не можуть братись до уваги з наведених вище підстав.

Таким чином, загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, складає 1512 грн. 88 коп. (611,3 + 531,58+120+250).

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги матеріального права належної уваги не звернув, а тому рішення суду підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України, із зменшенням стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості з 11432 грн. 2 коп. до 1512 грн. 88 коп.

Також підлягає зміні відповідно до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України рішення в частині розподілу судових витрат.

Враховуючи розмір судових витрат позивача в суді першої інстанції (1378 грн.) та відповідача при подачі апеляційної скарги (1515,8 грн.), а також пропорційність задоволених позовних вимог (13%) та задоволених вимог апеляційної скарги (83%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1139 грн. 61 коп.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2017 року змінити.

Зменшити стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» кредитної заборгованості з 11432 грн. 2 коп. до 1512 грн. 88 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 1139 грн. 61 коп. судового збору

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В.Лівінський

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська