Провадження № 2/127/3896/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про виключення зі складу приватизації квартири, визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради і визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.05.2017 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про виключення зі складу приватизації квартири, визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради і визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

Однак зі змісту позовної заяви незрозумілим є коло позивачів: в реквізитах позовної заяви в якості «позивача» визначено 2 особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, саму ж позовну заяву підписано лише ОСОБА_2 як представником ОСОБА_1

Суд зазначає, що позивачу слід усунути викладену невідповідність.

Згідно п.5-6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказувань.

Судом встановлено, що позовну заяву позивачем подано з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Так, позивач, посилаючись в позові на ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно якої передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку, як на правову підставу позову, не зазначає доказів того, що при приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1, необхідна була його письмова згода, враховуючи, що позивач на момент приватизації в 2007 році був неповнолітньою особою (мав 13 років).

Суд звертає увагу позивача на те, що йому слід визначитися з правовою підставою свого позову.

Згідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Оскільки позивач обєднав в позові 3 позовні вимоги немайнового характеру (виключення позивача зі складу учасників приватизації квартири, скасування рішення виконкому ВМР від 09.08.2007 року №1792, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло), то судовий збір має бути сплачений в розмірі 1 920,00 гривень (640,00*3).

Однак, позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір не сплачено.

Одночасно з позовними вимогами позивачем заявлено про відстрочення судового збору до вирішення справи по суті. Проте, згідно представлених до позову матеріалів, а також враховуючи предмет позову, підстав для застосування ст.8 Закону України «Про судовий збір» судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про виключення зі складу приватизації квартири, визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради і визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: