Провадження № 2-о/225/210/2017
Справа № 225/1956/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря - Голубової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Торецька державна нотаріальна контора) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною вище заявою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2016 року померла її бабуся ОСОБА_2, та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 2 в житловому будинку № 5 по вул. Московській в м.Торецьку Донецької області. З метою отримання спадщини заявник звернулася до державної нотаріальної контори, однак нотаріусом останній було розяснено, що в свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.05.2001 року прізвище, імя та по батькові спадкодавці ОСОБА_2 зазначене як «Синельник Таісія Григорівна», а в свідоцтві про право власності на житло від 30.06.1994 року, взагалі ПІБ бабусі зазначене російською мовою як «Синельник Таисия Григорьевна». У звязку з цим заявник позбавлена можливості використати своє право на прийняття спадщини, тому вимушена звернутися до суду із вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт належності зазначених вище правовстановлюючих документів померлій ОСОБА_2.

Заявник в судове засідання не прибула, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні вимог.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, просив рішення ухвалити у відповідності з чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 256, 259 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Так, згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_1 народилася 20.08.1979 року (а.с. 4).

Відповідно свідоцтва про народження заявника по справі серії IV-HO № 316426, виданого 29.08.1979 року, її батьком є ОСОБА_3, матірю якого згідно свідоцтва про народження серії ЯК № 971552 від 07 грудня 1954 року, є ОСОБА_2 (а.с.8).

Таким чином, оглянуті в судовому засіданні документи дають суду підстави зробити висновок про те, що померла ОСОБА_2 є бабусею заявника по справі ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕА № 349150, зареєстрованого в реєстрі за № 1587 від 21.05.2001 року, прізвище, імя, та по батькові спадкодавці ОСОБА_2 зазначене як «Синельник Таісія Григорівна»(а.с.6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1994 року, прізвище, імя та по батькові померлої ОСОБА_2 зазначене російською мовою як «Синельник Таисия Григорьевна» (а.с. 5).

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що свідоцтво про право на спадщину за законом від від 21.05.2001 року, видане на імя ОСОБА_4 та свідоцтво про право власності на житло від 30.06.1994 року, видане російською мовою на імя ОСОБА_5 фактично належить ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 256, 259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Торецька державна нотаріальна контора) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2001 року, виданого на імя ОСОБА_4 та свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1994 року, виданого на імя ОСОБА_5, померлій 18.01.2016 року ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: