Справа № 466/868/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПІЦИК О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Брюховицька селищна рада про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом виселення, скасування реєстрації

в с т а н о в и в :

07.02.2017 р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою в якій просить позбавити права користування жилим приміщенням та скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 шляхом виселення з адреси Львів - смт Брюховичі, вул.Незалежності України, 34 без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позову покликається те, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 - смт.Брюховичі, який розташований на земельній ділянці 0,1257 га, яка перебуває у спільному користуванні, та є власником 9/40 даного будинку.

В даному будинку також проживають сусіди - ОСОБА_8 яка володіє 18/40, відповідач ОСОБА_6 який володіє 4/40. Форма власності будинку приватна часткова.

12.06.2007 року ОСОБА_6 подарував 1/20 частину майна за даною адресою ОСОБА_7

Відповідно рішення Брюховицької селищної ради №161 від 10.06.1999р. про дозвіл на реконструкцію будинковолодіння ОСОБА_6 розпочав будівництво двоповерхового будинку з явним захопленням земельної ділянки, що перебуває у спільному користуванні, провести розподіл земельної ділянки відмовляється, що спричинило конфліктну ситуацію.

У 2016 році їй стало відомо, що 11.11.2011 року в квартирі ОСОБА_6 взареєстровано ще троє осіб, а саме донька ОСОБА_2 та її сімя ОСОБА_3 і неповнолітній син ОСОБА_4 На думку позивача реєстрація членів сімї відбувалась з явним порушенням чинного законодавства, оскільки не було згоди співвласників будинку. Окрім цього, відповідачі та власник майна на власний розсуд розпочали облаштовувати відгородження частини прибудинкової території, яка перебуває у спільному користуванні та будівництво двоповерхового будинку. Також мали місце й інші порушення майнових прав співвласників ОСОБА_6 та відповідачами, внаслідок чого виникали постійні конфлікти, що фіксувалися працівниками поліції і свідчать про систематичність таких порушень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позові обставини. Просять суд задовольнити позов. Додатково пояснили, що відповідачі разом з третьою особою ОСОБА_6 перегородили подвіря, яке перебуває у спільному користуванні та перекрили доступ до господарських будівель. Також зазначили, що кожен зі співвласників займає окремі приміщення у спірному будинку, приміщень у спільному користуванні з відповідачами і іншими співвласниками будинку позивачка не має. Як на правове обґрунтування позову покликаються на норми ст.ст.116, 156 ЖК України. Просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що зареєструвалась та почала проживати у квартирі батька з 2011 року разом з ним та своєю сімєю після того як зробили там ремонт. Проти позову заперечила, покликаючись на обставини, вказані у письмовому заперечення на позов, поданому представником ОСОБА_10

Представник ОСОБА_10 в судовому засіданні проти позовну заперечив.

Третя особа ОСОБА_6 пояснив, що з 2000 р. по 2011р. згідно наданих йому дозволів своїми силами проводив реконструкцію будинку, однак в експлуатацію не здав, оскільки не добудував того, що хотів. Зареєстрував у належній йому на праві власності частині будинку свою доньку з сімєю, де вони і фактично проживають. При їх реєстрації у нього ніхто згоди інших співвласників будинку не вимагав і вважає таку згоду непотрібною. Просить відмовити в позові.

Представник третьої особи - відділу у справах дітей ОСОБА_11 районної адміністрації Львівської міської ради проти позову заперечила, просила проводити розгляд у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі письмові докази, зясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що житлова будівля за адресою: м. Львів Брюховичі, вул. Незалежності України, 34, перебуває у спільній частковій власності.

Згідно з довідкою ОКП «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012р. та технічним паспортом від 18.12.2012р. житловий будинок по вул.Незалежності України, 34 (колишня вул.Червонопрапорна, 18а) в смт.Брюховичі м.Львова належить на праві приватної спільної часткової власності: 9/40 частин ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про спадщину від 14.03.1973р., зареєстрованого за №3183 (квартира №1), 9/40 частин ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 23.05.1992р., зареєстрованого за Р.№2-2756 (квартира №1); 18/40 частин ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.02.1992р., зареєстрованого за Р.№2-893 (квартира №2); 2/40 частини ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.1989р., зареєстрованого за Р.№1-2729 (квартира №3), 2/40 частини ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 12.06.2007р., зареєстрованого за Р.№2520 (квартира №3).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Незалежності України, 34 в смт.Брюховичі м.Львова від 18.12.2012р., будинок має чотири окремих входи зі сторони внутрішнього двору та складається із одноповерхової частини, яка має два окремих входи у квартиру №1, та у квартиру №2, та двоповерхової частини, де розташована квартира №3, яка також має два окремі входи.

В родинних відносинах співвласники ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 між собою не перебувають.

Між ними склався порядок користування окремими жилими приміщеннями в цьому будинку. ОСОБА_1 займає квартиру №1, ОСОБА_5 - квартиру №2, ОСОБА_6 - квартиру №3.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень які встановлюються законом.

Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Права та обовязки членів сімї власника (співвласника) житлового будинку визначені ст.156 ЖК України.

За змістом ч.1 ст.156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника будинку (квартири), які проживають там разом з ним, користуються цим житлом нарівні з власником.

Отже, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як члени сім'ї співвласника будинку ОСОБА_6, вселилися та користуються жилими приміщенням, що перебувають у користуванні та володінні ОСОБА_6

Відповідно до ст.116 ЖК України я кщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Суд вважає покликання позивачки на руйнування спільного сараю під літерою «Б», який не є жилим приміщенням, внаслідок проведення реконструкції будинку співвласником ОСОБА_6 та проведення такої реконструкції з порушенням встановленої законом процедури, як на підставу позбавлення відповідачів права користування жилим приміщенням та виселення з будинку на вул. Незалежності України, 34 в смт.Брюховичі, необґрунтованими.

Покликання позивачки на порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання також є необґрунтованим, оскільки позивачем не долучено жодних документів, щодо притягнення відповідачів до адміністративної чи кримінальної відповідальності за такі дії.

Відповідно до рапортів працівників поліції Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 02.09.2016р., 03.09.2016р. зверталася із заявами стосовно сварки з сусідами. Таке звернення 02.09.2016р. було і від ОСОБА_2

Згідно листів ОСОБА_11 відділу поліції ГУНП у Л/о від 10.10.2016р. 10105/43/09-16 та 25.11.2016р. №16/13-324 позивачка скаржилася на ОСОБА_6 у звязку з суперечками щодо порядку користування земельною ділянкою, колодязем, самовільним огородженням подвіря і проведенням будівельних робіт.

ОСОБА_11 відділу поліції ГУНП у Л/о, від 10.10.2016р. №101101/43/09-16 підтверджується і звернення ОСОБА_2 з приводу вчинення ОСОБА_1 перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В листах зазначено, що як з позивачем, так і з відповідачем ОСОБА_2 проведено профілактичні бесіди.

Іншими наявними документами у справі підтверджується відсутність згоди спів власників стосовно порядку користування земельною ділянкою довкола будинку, яка не передана їм у власність.

Позивачка не довела, що діями відповідачів створюються неможливі для неї умови проживання в будинку на вул. Незалежності України, 34 в смт.Брюховичі, та користування своєю часткою власності в цьому будинку, що внаслідок дій відповідачів систематично руйнується вказане житло.

Реєстрація відповідачів, як членів сімї співвласника ОСОБА_6 будинку, також жодних прав позивачки на володіння, користування чи розпорядження своєю часткою будинку не порушує.

Суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення права користування жилим приміщенням шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Брюховицька селищна рада, про позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_13, права користування житловим приміщенням шляхом виселення з будинку №34 на вул.Незалежності в смт.Брюховичі, скасування їх реєстрації місця проживання за цією адресою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_14