РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3, Комунального підприємства «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради, ОСОБА_4 міської ради

про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який неодноразово уточнював та остаточно просив зобовязати Комунальне підприємство «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради, ОСОБА_4 міську раду та ОСОБА_3 вчинити наступні дії, а саме:

- Комунальне підприємство «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради внести до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 08.04.2005 року розмір закріпленої земельної ділянки 1018 кв.м., внести самовільно збудований сарай під літерою «Д», внести в перелік відчуженого майна 6 кв.м. житлової площі, внести до переліку відчуженого майна 57 рівних частин сараю-літньої кухні під літерою «В», сараю-літньої кухні під літерою «в», сараю літера «Б», сараю літера «Г», вбиральню під літерою «У», огорожу, сараю під літерою «Д», внести до технічного паспорту від 06.04.2005 року самовільно збудований сарай під літерою «Д» та зобовязати відмінити довідку-розрахунок від 19.03.2014 року № 249-А-7776, що була видана на ОСОБА_3 по провулку Культурному, 10 у м. Житомирі;

- ОСОБА_4 міську раду внести до рішення № 296 від 10.04.2008 року наступні зміни, а саме: надати дозвіл ОСОБА_3 на оформлення 43 рівних частин сараю під літерою «Д» по провулку Культурному, 10 у м. Житомирі.

- ОСОБА_3 знести в середині закріпленої земельної ділянки збудовану огорожу на 0, 5 метра вздовж та поперек напроти ванної кімнати і кухні ОСОБА_2, ОСОБА_5 по провулку Культурному, 10 у м. Житомирі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 21.06.2005 року ОСОБА_2 за участю неповнолітнього ОСОБА_5 придбали відповідно до договору купівлі-продажу 57 рівних частин будинку 10 по провулку Культурному у м. Житомирі від загальної жилої площі 155,50 кв.м. Згідно з п. 4 вказаного договору до покупців у власність перейшли: кухня 1-1; ванна кімната 1-2; жила кімната 1-3 площею 18,90 кв.м., жила кімната 1-4 площею 19,60 кв.м., сходова клітина 3-1; жила кімната 3-2, площею 23,80 кв.м., що вцілому дорівнювало 83,50 кв.м., а відповідно до п. 2 договору до покупців перейшли 57 рівних частин господарських споруд, а саме: сарай літера «Б», уборна літера «У», сарай, літня кухня літера «В», сарай, літня кухня літера «в», сарай «Г», огорожа 1-3 у спільній власності із власником інших 43 рівних частин даного будинку, а саме ОСОБА_3 та правочин від 21.06.2005 року відповідав вимогам, передбаченим ст.ст. 377, 381 ЦК України, на закріпленій земельній ділянці 1018 кв.м., про що свідчить виданий технічний паспорт на даний будинок від 06.04.2005 року.

Однак, відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 08.04.2005 року не вбачається визначена закріплена земельна ділянка розміром 1018 кв.м. та не вбачається визначений самовільно збудований сарай за даною адресою. Також у технічному паспорті на даний будинок від 06.04.2005 року не відображений самовільно забудований сарай літера «Д».

Відповідно до технічного паспорту від 28.12.2005 року, сарай «Д» збудований у 1996 році, тому на думку позивача він та ОСОБА_6 автоматично набули право власності на 57 рівних частин даної господарської споруди, оскільки розподіл земельної ділянки розміром 1018 кв.м. відсутній.

Рішенням ОСОБА_4 міської ради № 296 від 10.04.2008 року ОСОБА_3 надано дозвіл на оформлення сараю літера «Д» на його земельній ділянці. Разом з цим, 19.03.2014 року, Комунальним підприємством «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради, відповідачу видано довідку про встановлення нових розмірів ідеальних часток на будинок 10 по провулку Культурному у м. Житомирі, в звязку з будівництвом ним сараю «Д», хоча в даному будинку нічого не добудовувалось.

На даний час позивачу та ОСОБА_5 фактично передано у власність 52 рівних частин даного будинку та не вистачає до 6-ти кв.м. жилої площі до 57 рівних частин сараю літньої кухні «в», сараю «Г», вбиральні «У», огорожі, в тому числі сараю «Д» на закріпленій земельній ділянці розміром 1018 кв.м.

Відповідно до Договору дарування ОСОБА_7 для ОСОБА_3 від 24.10.1996 року видно, що обдарований за даною адресою отримав у власність 43 частини будинку та 43 частини господарських споруд.

Позивач вважає, що міська рада передчасно надала дозвіл ОСОБА_3 на оформлення всієї господарської споруди під літерою «Д», а Комунальне підприємство «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради не обґрунтовано видало йому 19.03.2014 року довідку, якою безпідставно наділило його додатково 14 частинами даного будинку, безпідставно наділила його 6-ти квадратними метрами даного будинку та цілою частиною сараю, літнею кухнею «В», «в», сараєм «Г», сараєм «Д», вбиральнею «У», огорожею та безпідставно змінила оціночну вартість даного будинку, в якому нічого не добудовувалося.

Внаслідок цього відповідач позбавив позивача земельної ділянки різницею 226 кв.м., також ОСОБА_3 самовільно зніс огорожу напроти ванної кімнати та кухні, встановив нову огорожу та змістив її на 0, 5 метри вздовж та поперек.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та уточненнях до позовної заяви, надав заяву про обгрунтування позовних вимог по справі, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала пояснення, відповідно до яких вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає (а.с.184-185). Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради у заяві від 13.09.2016 року просив позов розглядати у їх відсутності (т. 2 а.с. 164).

Вислухавши осіб, які брали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2008 року № 2-171/08, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.12.2008 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, КП «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про повернення у власність господарських споруд відмовлено (т. 1 а.с. 9-10, 11-12). Підставою цього рішення є встановлені судом обставини про те, що власником надвірних господарських споруд: сараю-літньої кухні літ. «В,в», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «У» по провулку культурному,10, в м. Житомирі до 1996 року був ОСОБА_7, а з 1996 року власником 43/100 частин домоволодіння та спірних споруд став ОСОБА_3

Згідно договору дарування частини жилого будинку від 24.10.1996 року ОСОБА_7 подарував своєму сину ОСОБА_3 43/100 частини жилого будинку, що знаходиться у м. Житомирі по провулку Культурному, 10. (т. 1 а.с. 29).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 21.06.2005 року ОСОБА_8 передав у власність (продав) ОСОБА_2, ОСОБА_5 19/100 частин жилого будинку, ОСОБА_9 38/100 частин жилого будинку, а разом 57/100 частин жилого будинку, що знаходиться у м. Житомирі по провулку Культурному, 10 в рівних частках кожному (т, 1 а.с. 104).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 2-399/09 від 24.04.2009 року, у задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради, КП «ОСОБА_4 міський центр земельних відносин» ОСОБА_4 міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_4 обласного державного підприємства по технічній інвентаризації, ОСОБА_3 про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсними технічних паспортів на будинок, протоколу погодження меж земельної ділянки та рішення міської ради відмовлено за безпідставністю. (т. 2 а.с. 91-92).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2009 року, вказане рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24.04.2009 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування державного акту на право власності на землю скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано незаконним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ № 132447 виданий ОСОБА_3 09.06.2004 року. (т. 2 а.с. 93-94).

Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2014 року у справі № 295/13543/13-ц, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до КП «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради, приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_10, Державної нотаріальної контори м. Норильська Красноярського краю РФ, ОСОБА_8, Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу частини будинку та зобовязання вчинити певні дії відмовлено. Підставою прийнятого рішення є встановлені судом обставини про одержання за вище вказаними договорами ОСОБА_3 в дар частини домоволодіння з надвірними спорудами: сараєм-літньою кухнею літ. «В,в», сараєм літ. «Б,Г», вбиральнею літ. «У» та огорожею 1-3 та переходом у користування покупців ОСОБА_2 та ОСОБА_5 наступних приміщень: кухні 1-1, ванни 1-2, жилої кімнати 1-3, площею 18,9 кв.м., жилої кімнати 1-4, площею 19,6 кв.м., жилої кімнати 3-2, площею 23,8 кв.м., сходової клітини 3-1. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. (т. 1 а.с. 187-188).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28.01.2015 року, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2014 року залишено без змін (т. 1 а.с. 190).

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира № 295/14570/13-ц від 30.04.2015 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділення житлового будинку в натурі задоволено, виділено ОСОБА_3 в натурі приміщення та господарські споруди житлового будинку № 10 по пров. Культурному в м. Житомирі, а саме: коридор 2-1 площею 4,9 кв.м., кухню 2-2 площею 7,8 кв.м., кімнату 2-3 площею 20,3 кв.м., кімнату 2-4 площею 19,8 кв.м., сходову клітину 4-1 площею 2,3 кв.м., кімнату 4-2 площею 16,9 кв.м., літню кухню В з прибудовою (літера в), сарай літ. Г, сарай літ. Д, вбиральню літ. У, ворота № 2, огорожу 3, огорожу 4, огорожу 8. (т. 1 а.с. 215-217).

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справ від 26.11.2015 року, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26.08.2015 року залишити без змін. (т. 2 а.с. 39-42, 113-114).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги позивача до Комунального підприємства «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, оскільки технічний паспорт не є правочином, не є підставою для оформлення права власності на нерухоме майно, а також спростовуються попередніми прийнятими рішеннями судів, що набрали законної сили.

У матеріалах справи відсутні докази розірвання або визнання недійсними договору дарування частини житлового будинку від 24 жовтня 1996 року, згідно якого ОСОБА_7 подарував, а його син ОСОБА_3 прийняв у дар 43/100 частини житлового будинку, що знаходиться в м. Житомирі, по провулку Культурному, 10 загальною площею 119, 3 кв.м. (а.с. 29) та договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 21.06.2005 року, згідно якого ОСОБА_8 передав у власність (продав) ОСОБА_2, ОСОБА_5 19/100 частин жилого будинку, ОСОБА_9 38/100 частин жилого будинку, а разом 57/100 частин жилого будинку, що знаходиться у м. Житомирі по провулку Культурному, 10 в рівних частках кожному (т. 1 а.с. 104) або їх окремих частин.

Заявлені позивачем позовні вимоги до ОСОБА_4 міської ради також не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України та не свідчать про порушення його прав. Позивачем не вказано про причини необхідность внесення таких змін, не доведено які саме його права та ким порушено та в чому саме полягає таке порушення.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_3 знести в середині закріпленої земельної ділянки збудовану огорожу на 0,5 метра вздовж та поперек напроти ванної кімнати і кухні ОСОБА_2, ОСОБА_5 по провулку Культурному, 10 у м. Житомирі, суд також приходить до висновку про відмову у її задоволенні, позаяк позивачем не надано доказів щодо місця знаходження зазначеної огорожі, її розмірів та доказів щодо порушення прав позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийнявши до уваги порядок користування, що склався між сторонами та врахувавши висновок експертизи від 26 грудня 2014 року, згідно з яким запропоновано один варіант виділення майна в натурі, який також відповідає фактичному користуванню майном співвласниками, дійшли до висновку про виділення ОСОБА_3 в натурі приміщення та господарські споруди житлового будинку № 10 по провулку Культурному в м. Житомирі (т.1 а.с. 215-217).

Судом встановлено, що позивач не надав належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві. Достовірність доказів це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування, а достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу по суті.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, при тому що позивач не довів, які саме його права порушено та в чому полягало таке порушеня, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Комунального підприємства «ОСОБА_4 обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 обласної ради, ОСОБА_4 міської ради відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя: Н.Ф. Слюсарчук