Справа № 352/2148/13-ц
Провадження 6/352/87/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано- Франківської області

в складі :головуючого-судді Струтинського Р.Р.

секретаря Бардюк Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано- Франківську подання Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2, про обмеження у праві виїзду за межі України, в якому просить суд обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2. Подання мотивоване тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно у розмірі 600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Приписами пункту 5 частини 1 статті ст. 6 Закону України 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" визначено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Право звернення державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України закріплене до виконання зобовязань за рішенням, закріплене в п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ „Про виконавче провадження.

З представлених державною виконавчою службою матеріалів вбачається, що в провадженні Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист № 352/2148/13, виданий 09.10.2013 року Тисменицьким районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно у розмірі 600 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлені нормами Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ „Про виконавче провадження. Зокрема, державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання судового рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про судове рішення, яким на нього покладені відповідні зобовязання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що в матеріалах справи, наданих державним виконацем відсутні будь які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, а також не надано жодних даних, що боржник має намір виїхати за межі України або має закордонний паспорт, у звязку з чим вважає, що відсутні достатні законні підстави для задоволення подання старшого державного виконавця Фрич Л.В.

На підставі викладеного, керуючись статтею 5, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", ст. ст. 217, 209, 210, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом пяти днів з дня її проголошення через Тисменицький районний суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Р.Р.Струтинський