Номер провадження: 22-ц/785/3204/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача, вказуючи, що 30.04.2013 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 600 гривень, а ОСОБА_2 зобовязалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В порушення умов вказаного договору відповідач прострочила виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 11 510,94 гривень, а також судові витрати (а. с. 2-3).

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено (а. с. 115-117).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 121-124).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із безпідставності та необґрунтованості позову.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 600 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 5-31).

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору він складається із анкети заяви про приєднання до та Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк та Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови).

Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 29.02.2016 року складає 11 510,94 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 590,00 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 7 046,61 гривень, заборгованість за пенею та комісією у сумі 2 850,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 524,33 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 від 30.04.2013 року.

Так, згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Свою згоду з Умовами ОСОБА_2 висловила у своїй заяві, яку власноручно підписала (а. с. 5).

Таким чином, кредитний договір є укладений сторонами в письмовій формі, що зумовлює виникнення у сторін прав та обов'язків, у відповідності з умовами цього договору.

В матеріалах справи наявна анкета-заява ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана власноручно ОСОБА_2 30.04.2013 року (а. с. 5).

Факт перебування ОСОБА_2 30.04.2013 року у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджується фотографією клієнта, зафіксованою за допомогою камери та яке зберігається в програмному комплексі Банку ЕКБ, де ОСОБА_2 тримає в руках кредитну карту № 144354.

Крім того, судом першої інстанції належним чином не перевірено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 30.04.2013 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 користувалася кредитною карткою, отримувала кошти через банкомати та здійснювала оплату послуг мобільного звязку.

За правилами частин першої, третьої статті 549 ЦК України, статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність установлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

У справі, що переглядається наявна заява представника ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, поданої до винесення місцевим судом рішення, при наявності якої виникає процесуальна можливість їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-1415цс15.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 пені підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується (ч. 2 ст. 258 ЦК України). 06.04.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі за пенею та комісії у сумі 2 850,00 гривень, у межах строку позовної давності за основною вимогою відповідно до статті 257 ЦК України. Розмір заборгованості за пенею за останні 12 місяців, які передували зверненню кредитора до суду складає 1 100 гривень.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами Банку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штрафу (процентна складова) в сумі 524,33 гривень та виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.5.6. передбачено у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

У той самий час згідно з пунктом 2.1.1.7.6. при порушенні позичальником строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з тим, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений частково (76% задоволених вимог) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судові витрати частково в сумі 2 199,29 гривень.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 квітня 2013 року станом на 29.02.2016 року в сумі 8 736,61 (вісім тисяч сімсот тридцять шість гривень шістдесят одна копійка) гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 590,00 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 7 046,61 гривень, заборгованості за пенею та комісією у сумі 1 100 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у розмірі 2 199,29 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Калараш А.А.

ОСОБА_3