Справа №639/1924/17
№4-с/639/25/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просила суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, яка полягає у не знятті арешту з квартири АДРЕСА_1 та зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4, який помер 04.08.2013 р. ОСОБА_4 спадкового майна є квартира АДРЕСА_1. При оформлені спадщини державним нотаріусом було виявлено, що на майно ОСОБА_4 накладено арешт за виконавчим провадженням № 18266421 від 26.03.2010 року. Через наявність арешту на зазначеній квартирі заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину. 07.02.2017 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся із заявою до ДВС з вимогою закінчити виконавче провадження та в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про зняття арешту з майна боржника. Проте ДВС були надані відповіді на звернення, з яких вбачається, що зазначені виконавчі провадження були закриті, але арешти припинені не були. Оскільки зі спливом строку зберігання виконавчі провадження в архіві відсутні, як вважає державний виконавець, він немає можливості зняти арешт.

Вказані дії державного виконавця і вимусили заявника звернутися до суду із скаргою.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 18.11.2016 року в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності.

Інші сторони та державний виконавець в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

З урахуванням положення частини другої статті 386 ЦПК неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яких повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до заповіту від 14 серпня 2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, та взагалі все на що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом має право власності він заповідає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 7)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 411587 від 17 серпня 2013 року ОСОБА_4 помер 14 серпня 2013 року. (а.с. 8)

Як вбачається з відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори від 10.04.2017 року № 1391/01-16 на заяву від 05.04.2017 року Перша Харківська державна нотаріальна контора повідомляє, що в спадковій справі № 566/2013, заведеної після ОСОБА_4, померлого 14 серпня 2013 року, зберігається заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 14 серпня 2013 року і зареєстрований в реєстрі №1917. Заява надійшла в передбачений законом строк для прийняття спадщини та зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 250 та долучена до матеріалів спадкової справи № 566/2013. (а.с. 18-19).

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 03.02.2017 року № 79552348, на підставі постанови старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП№18266421 від 26.03.2010 року було накладено арешт на все майно ОСОБА_4, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-10)

07 лютого 2017 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області з заявою, в якій просив закінчити виконавче провадження № 18266421 відносно ОСОБА_4, в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити про зняття арешту з майна боржника. (а.с. 11)

На вказану заяву старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 було надано відповідь від 14.02.2017 року № 2081, відповідно до якої згідно відомостей реєстру виконавчих проваджень у Харківській області, на примусовому виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчих проваджень у Харківській області перебувало виконавче провадження № 18266421 про стягнення з ОСОБА_4. В ході здійснення примусового виконання даного виконавчого провадження 26.03.2010 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Згідно Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, проте арешт не припинено. А у зв'язку з тим, що вказане виконавче провадження відсутнє в архіві, адже строк зберігання його закінчився, скасування арешту майна, яке належить на праві власності ОСОБА_4 не виявляється можливим. У звязку з чим ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду із заявою про звільнення вищезазначеного майна з-під арешту. (а.с. 12)

Разом з тим в матеріалах справи міститься ще одна відповідь старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 28.03.2017 року № 9184 відповідно до якої вбачається, що згідно відомостей реєстру виконавчих проваджень у Харківській області, на примусовому виконанні в Жовтневому відділі державної виконавчих проваджень у Харківській області перебували два виконавчих провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 Виконавче провадження № 22481057 про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ», м. Харків, вул. Доброхотова, 11, заборгованості в розмірі 3 011,06 грн., згідно виконавчого документа 2-7648 від 12.10.2010 року Жовтневого районного суду м. Харкова та виконавче провадження № 18266421 про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП ВТП «Вода», м. Харків, вул. Червоножовтнева, 90, заборгованості в розмірі 405,42 грн. , згідно виконавчого документа 2 -4312 від 06.03.2008 року Жовтневого районного суду м. Харкова. В ході здійснення примусового виконання виконавчого провадження № 22481057, 10.11.2010 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 Згідно Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, проте арешт не припинено. А у зв'язку з тим, що вказане виконавче провадження відсутнє в архіві, адже строк зберігання його закінчився, скасування арешту майна, яке належить на праві власності ОСОБА_4 не виявляється можливим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Як вбачається з наслідків закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом ( ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

А отже, як вбачається з матеріалів справ, та про що не заперечує в своїх відповідях від 14.02.2017 року та 28.03.2017 року державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 22481057 та № 18266421, про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, проте арешт з усього належного йому майна знято не було. Тому суд приходить до висновку щодо неправомірності вказаних дій державного виконавця.

Згідно з вимогами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Судом встановлено, що заявник дізнався про порушення свого права в день отримання відповіді старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про відмову в закінченні виконавчого провадження та знятті арешту з майна боржника. Зі скаргою на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 представник заявника звернулась 29 березня 2017 року, про що свідчить штамп, проставлений на скарзі. Таким чином, судом встановлено, що з урахуванням вихідних днів заявником пропущений строк звернення до суду із даною скаргою.

Разом зі скаргою представником заявника подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця до суду.

Суд визнає причини пропуску подання представником ОСОБА_1 скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця до суду поважними з наступних підстав.

Як зазначає в своєму клопотанні про поновлення строку представник заявника скаржник намагався оскаржити відмову в закінченні виконавчого провадження та знятті арешту з майна боржника старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 в порядку позовного провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 03 березня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту. (а.с. 4)

13 березня 2017 року скаржник звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із відповідною скаргою, але ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2017 року вказану скаргу було залишено без руху через відсутність відповідних даних та копії скарги для стягувача. Вказана ухвала була отримана скаржником 17.03.2017 року.

21 березня 2017 року на особистому прийомі представник ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області із заявою в якій просив повідомити інформацію щодо ВП № 18266421, яка необхідна йому для звернення до суду. Проте відповідь на вказану заяву була отримана ним лише 28.03.2017 року, тобто коли вже сплинув строк для усунення недоліків скарги і вона була повернута заявникові. У звязку з чим ОСОБА_1 і був вимушений звернутися до суду з новою скаргою.

Таким чином, враховуючи викладене, виходячи з принципу доступу до правосуддя, закріпленого в Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає можливим поновити заявнику строк на звернення до суду із зазначеною скаргою.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, відповідно до розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 383, 385, 387 ЦПК України, ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», п. 16, 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2

Скаргу ОСОБА_1на бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити.

Визнати противоправною бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 . яка полягає у не знятті арешту з квартири АДРЕСА_2.

Зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України про виконання ухвали повідомити суд та заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В. Іванова