Справа № 690/86/17
Провадження № 2/690/76/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 травня 2017 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

при секретарі Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С ТА Н О В И В :

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.11.2014 року у загальній сумі 45 555,40 грн., з яких: 26 904,97 грн. тіло кредиту, 2 649,39 грн. проценти за користуванням кредитом, 13 355,54 грн. пеня, 2 145,50 грн. штраф (процентна складова), 500,00 грн. штраф (фіксована складова).

В обґрунтовування позовних вимог вказано, що 26.11.2014 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № 536555, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі та порядку, визначеному умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 06.12.2016 року виникла заборгованість про стягнення якої й подано позов.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України.

Відповідно банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, яка видана Національним банком України, ПАТ КБ «ПриватБанк», що внесений до державного реєстру банків 19.03.1992 року за № 92, має право надання банківських послуг.

Згідно із анкетою-заявою від 26.11.2014 року ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Договір).

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України обовязком суду є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку.

Заявою відповідача від 26.11.2014 року підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст.634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, останній платіж було здійснено 12.11.2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями.

Згідно п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно з п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків у цілому чи в певній частці.

При цьому, п. 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення клієнтом зобовязань з погашення заборгованості перед банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту девяносто першого дня з моменту порушення зобовязань клієнта з погашення кредиту і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його використання, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі. При цьому згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив в 91-й день з моменту настання порушення зобовязань клієнта з погашення заборгованості по кредиту. На цю дату клієнт зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його використання, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

Відповідно до п. 2.1.1.4.7 Умов та правил надання банківських послуг у разі відсутності витрат за карткою протягом 180 днів, банк має право припинити договір в односторонньому порядку.

Крім цього, за змістом п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобовязань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Водночас сторонами не надано суду документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання.

Згідно наданих представником позивача розрахунку, а також Умов та правил надання банківських послуг у звязку з порушеннями відповідачем умов зазначеного договору станом на 06.12.2016 року виникла заборгованість у сумі 45 555,40 грн., з яких: 26 904,97 грн. тіло кредиту, 2 649,39 грн. проценти за користуванням кредитом, 13 355,54 грн. пеня, 2 145,50 грн. штраф (процентна складова), 500,00 грн. штраф (фіксована складова).

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п.п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років.

У постанові ВС України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції, судами загальної юрисдикції, вказано про право сторін на збільшення строку позовної давності, яка викладається у письмовій формі договору і є обовязковою для сторін і суд повинен керуватися вказаними умовами договору.

Тобто, сторонами визначено строк позовної давності для вимог за цими договірними зобовязаннями, який складає 50 років і на день звернення позивача до суду не сплив.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26 904,97 грн. заборгованості за кредитом, 2 649,39 грн. процентів за користуванням кредитом та 13 355,54 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу (фіксованої та процентної складових), судом встановлено наступні правовідносини.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами банку, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день просторочення виконання.

Положеннями ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вищезазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду України по справі № 6-2003цс від 21.10.2015 року, який згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу (фіксованої та процентної складових) слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин та враховуючи розяснення, викладені в п. 36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 507,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 88, 169, 224, 209, 210, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НЕ 517314, виданий 10.11.2007 року Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків 6, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , рах. № 3111) заборгованість у сумі 42 909 (сорок дві тисячі девятсот девять) грн. 90 коп., яка складається з наступного: 26 904 (двадцять шість тисяч девятсот чотири) грн. 97 коп. тіло кредиту, 2 649 (дві тисячі шістсот сорок девять) грн. 39 коп. проценти за користуванням кредитом, 13 355 (тринадцять тисяч триста пятдесять пять) грн. 54 коп.

У задовленні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафів за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НЕ 517314, виданий 10.11.2007 року Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків 6, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , рах. № 3111) судові витрати у розмірі 1 507,08 (одна тисяча пятсот сім) грн. 08 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.С. Линдюк