Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2017 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Панасюка І.В.,

при секретарі Шевченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивований тим, що позивач з 1976 року і по сьогоднішній день проживає на території с. Могильне Гайворонського району.

З 30 червня 1986 року по 1995 рік була прийнята на роботу різноробочою в Колхоз «Зоря комунізма».

Про те, що позивача не включено в списки осіб про право на земельну частку (пай) довідалася в 2015 році.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради, на території останньої є не витребуваний пай - земельна ділянка №651 площею 3, 68 га.

Позивач зазначає, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Просив суд поновити строк на звернення до суду. Пояснив, що позивач знала, що має право на земельну ділянку, оскільки була прийнята в члени колгоспу, землі якого потім були розпайовані. З невідомих причин вона в списках була відсутня. Весь час проживала в с. Могильне.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справу повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі. Надіслав до суду заперечення в якому просив суд відмовити в задоволенні позову також надіслав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити оскільки при зверненні до суду позивачем було пропущено строк позовної давності.

При цьому суд бере до уваги те, що позивач згідно запису в її трудовій книжці колгоспника 30.06.1986 року була прийнята в члени колгоспу «Зоря комунізму», який в подальшому був реформований в КСП «Зоря» та відповідачем не надано доказів її виключення з членів колгоспу.

Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак цим Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність.

До вимоги заявленої позивачем застосовується загальна позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. В звязку з викладеним та керуючись нормами ст.260 ЦК України про неможливість зміни порядку обчислення позовної давності суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що строк позовної давності не пройшов, оскільки ОСОБА_1 не була повідомлена про не включення її до списків осіб, що мали право на земельну частку, а також те, що остання не була обмежена часом для виділення ділянки в натурі та виготовлення відповідних документів.

Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Суд вважає початком перебігу строку позовної давності слід вважати 19 січня 1996 року тобто після одержання державного акта про право колективної власності. В той час як позивач звернулася до суду лише 05 січня 2017 року (а.с.2).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

З таким клопотанням про застосування позовної давності звернувся відповідач до винесення рішення по справі.

Підстави зупинення, переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини її пропущення відсутні. При цьому суд не вважає непереборною силою для позивача яка унеможливлювала подачу позову не була повідомлена про не включення її до списків осіб, що мали право на земельну частку, а також те, що остання не була обмежена часом для виділення ділянки в натурі та виготовлення відповідних документів. Будь-яких інших поважних причин пропуску процесуального строку позивачем суду не зазначено.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 256 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити повністю.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд), шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 01.06.2017