АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и л а :

у липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 74, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ним.

В обґрунтування позову зазначав, що при укладенні договору банком були порушені його права, як споживача банківських послуг, а кредитний договір не відповідає чинному законодавству та порушує його права та законні інтереси, оскільки банк не повідомив йому в належній формі всі умови кредитування, не надав інформації про умови кредитування, а саме про орієнтовну сукупну вартість кредиту, перелік всіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням і поверненням, таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, тип процентної ставки тощо.Відповідачем не була надана інформація, визначена ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів». Крім того, вважає, що з точки зору ст. 19 цього Закону дії банку є нечесною підприємницькою практикою, оскільки він був введений в оману, так як ненадання повної інформації унеможливило його всідомий вибір кредитного продукту. Ненадання банком йому інформації зумовило укладання договору на вкрай невигідних для нього умовах.

Справа № 760/12453/16-ц № апеляційного провадження: 22-ц-796/5691/17
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що із заяви позичальника - фізичної особи неможливо встановити, яка саме інформація була повідомлена позивачу перед укладенням кредитного договору і чи відповідала ця інформація вимогам п.2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому така заява не є належним доказом. Умови кредитування по програмі «іпотечний кредит» позивач не підписував та в цих Умовах відсутні дані щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту. Вважає, що суд безпідставно відмовив у клопотанні про призначення почеркознавчої та економічної експертиз та у витребуванні доказів. Крім того, суд не застосував до даних правовідносин положення п. 4 ст. 11 та ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні представник відповідача Самойленко А.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що у провадженні іншого суду знаходиться цивільна справа за позовом банку до ОСОБА_1 про стягнення боргу, розгляд якої зупинено до набрання законної сили рішення у даній справі.

Позивач чи його представник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2008 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 74, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США зі сплатою 13,8 % річних строком до 10.05.2018 року.

Додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 12.09.2008 року сторони дійшли згоди, що банк надає позичальнику кредит у сумі 40 000 доларів США на строк з 30.05.2008 року до 11.09.2008 року, а 12.09.2009 року банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну відкличну лінію в розмірі 60 000 доларів США з врахуванням раніше наданих коштів до 10.05.2018 року під 14,4 % річних.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам закону, у тому числі Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони кредитного договору визначили у договорі всі істотні умови, як щодо суми кредиту, плати за користування кредитними коштами, строку та порядку повернення цих коштів, відповідальність сторін у випадку порушення зобов`язань по договору тощо.

Як на час укладення кредитного договору так і протягом дії цього договору позивач був згоден з умовами договору та звернувся до суду з даним позовом більш ніж через 8 років після укладення договору. Позивач був вільний як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування.

Відповідно до п. 7.5 кредитного договору позичальнику надається інформація щодо сукупної вартості кредиту у додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

У заяві позичальника від 13.05.2008 року зазначено: «Підписанням цієї заяви підтверджую, що банк надав мені в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У додатку № 2 до договору міститься графік погашення заборгованості.

Судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів», але не встановлено порушень зазначеного Закону при укладенні кредитного договору, а тому доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано Закон України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

З матеріалів справи також не вбачається, що умови договору є несправедливими.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді