Справа № 727/5790/16-ц
Провадження № 2/727/281/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін:

- відповідача ОСОБА_2

- третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсаційних сум за порушення авторського права, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсаційних сум за порушення авторського права.

Мотивує позовні вимоги тим, що починаючи з 1977 року і по теперішній час, ним на території Чернівецької області створюються карти для проведення змагань зі спортивного орієнтування для набуття учнівською молоддю, представниками збройних сил, МЧС, силових структур навичок орієнтування та проведення змагань різного рівня, а починаючи з 2000 року створення карт почало відбуватися в електронному вигляді, що полегшувало внесення поточних змін, які відбувались на місцевості і для проведення у 2006 році Чемпіонату Європи з рогейну (орієнтування по вибору у форматі 24 години) виникла була потреба у створенні карти надзвичайно великої площі, у зв»язку з чим для реалізації цього проекту, ним і ОСОБА_2 (у співавторстві) було створено електронну версію такої карти та для цього були використані картографічні матеріали створені раніше та створення карт нових суміжних теренів для зєднання в одне ціле, тобто ним була створена електронна версія в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецено - Спаська - Дубово Камяна - Глибочок - Крива - ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - Сторожинець - Ропча - Йорданешти Снячів, після чого електронна версія була передана ОСОБА_2 для приєднання іншої частини в околицях населених пунктів: хутір Думаньський- урочище Тисів Яр - Сторожинець - Снячів - Тисівці - ОСОБА_8 Глибока Михайлівка.

Посилається на те, що починаючи з 2010 року ОСОБА_2, як директор приватної фірми «Мідіз» багаторазово порушував його авторські права, використовуючи фрагменти його частини електронної версії для проведення різноманітних змагань зі спортивного орієнтування і навіть після припинення діяльності приватної фірми «Мідіз» 04.08.2011 року, ОСОБА_2 продовжив роботу у сфері спорту без реєстрації (код КВЕД 92.62.0) анонсуючи на своїй веб-сторінці MIDIZ.ORG 25-26.05.2013 року та з 02 по 04.05.2014 рр. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (як головному судді, що керував роботою суддівської колегії), двічі провели національні Чемпіонати з рогейну у форматі 24 години, використавши його частину електронної версії (а це приблизно 80 квадратних кілометрів) в повному обсязі без погодження з ним, про що йому стало відомо лише в жовтні 2014 року, коли один із учасників змагань показав йому карту, яку отримували учасники під час проведення вказаних змагань.

Зазначає, що намагаючись вирішити питання в порядку досудового розгляду, 05 травня 2015 р. ним були направлені листи як рекомендованою так і електронною поштою ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_3, як члену президії федерації спортивного орієнтування України, при цьому, ніякого договору із відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_5 щодо розпорядження їх майновими правами інтелектуальної власності стосовно використання частини електронної версії карти в околицях населених пунктів Біла- Стрілецький Кут - Ревно - Цецено - Спаська - Дубово -Камяна - Глибочок - Крива - ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - Сторожинець - Ропча - Йорданешти - Снячів не було укладено. Зазначає, що перед проведенням Чемпіонату Європи 2006 року, створена електронна версія, була розділена на дві частини - вертикаль і горизонталь з перекриттям в районі дитячого оздоровчого табору «Орлятко», с. Глибочок для широкоформатного друку в типографії «Склавія». Вважає, що створений твір не є нероздільним. Електронна версія карти, що створена ним у співавторстві зі ОСОБА_2 не є одним нерозривним цілим. Вказує, що комп'ютерна програма ОКАД, в якій виконано креслення забезпечує можливість використання будь-якої частини версії з репрографічним відтворенням і саме це надало можливість відповідачам використати його частину твору в повному обсязі двічі 25- 26.05.2013 року та 02-04.05.2014 року. Просить поновити його порушені авторські права шляхом стягнення з відповідачів: ОСОБА_2 30000,00 грн. ОСОБА_5 30000,00 грн. Відповідно до п. «б», «г» і «є» ч.1, ч.2 ст.52 ЦПК України «Про авторське право та суміжні права» оприлюднити в ЗМІ дані про допущення порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень та стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 600,00 грн.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладним в позовній заяві; в подальшому в судові засідання не зявлявся, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього через канцелярію суду поступила заява 09.03.2017 року про подальший розгляд справ ухвалення рішення проводити на підставі ст.169 ЦПК України у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенню, надавши письмові заперечення, мотивуючи їх тим, що автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір. Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить всім співавторам незалежно від того, чи утворює такий твір одне нерозривне ціле або складається із частин, кожна з яких має самостійне значення. Відносини між співавторами визначаються угодою, укладеною між ними. Право опублікування та іншого використання твору в цілому належить всім співавторам. Якщо твір, створений у співавторстві, утворює одне нерозривне ціле, то жоден із співавторів не може без достатніх підстав відмовити іншим у дозволі на опублікування, інше використання або зміну твору. Крім того, у позовній заяві позивач визнає той факт, що він разом з ним -ОСОБА_2 (у співавторстві) створив електронну версію карти надзвичайно великої площі для проведення Чемпіонату Європи з рогейну у 2006 році. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вважає, що він не вчиняв жодних дій, що визнаються порушенням авторського права, оскільки він є співавтором твору. Також позивачем заявлено позовну заяву про стягнення з нього 50000,00 грн. авторського гонорару, однак ніяк не обгрунтовує саме такий розмір та дана обставина не підтверджена жодним доказом.

Вважає, що ОСОБА_5 є неналежним відповідачем по справі, оскільки позовна заява не містить жодних доказів порушення останнім майнових прав субєкта авторського права і (або) суміжних прав позивача ОСОБА_4 Пояснив, що з позивачем протягом більше 25 років в нього були нормальні творчі стосунки, було проведено кілька десятків національних і міжнародних змагань, в друкарні ним видано було понад 20 різних його спортивних карт, і позивач ОСОБА_4Д жодного разу витрат по тиражуванню не ніс. Позивач ОСОБА_4 йому надавав свої матеріали без будь-яких додаткових умов. У позивача також були матеріали і по його картах. В поясненнях вказував, що за більш ніж 20 років в Чернівецькій області і на Україні, а також в Росії, Болгарії, Польщі, Молдові, Словаччині, Білорусі та США позивачем ОСОБА_4 спільно із ним було підготовлено 38 спортивних карт. Після проведення чемпіонату Європи 2006 року по карті, яку він разом з позивачем виконали в співавторстві у нього залишалося ще понад 200 карт, що вистачало ще на 2 змагання, однак через низьку якість виконаної позивачем ОСОБА_4 роботи, він змушений був зробити новий варіант карти із внесенням великої кількості змін і редакторських правок щодо приведення карти до стандартних вимог, але через поспіх він не вказав на карті прізвища тих, чиї матеріали були використані в карті, зокрема: 10 авторів, в тому числі і позивача ОСОБА_4 Крім того в карті, яку готував в 2006 році позивач ОСОБА_4 він також не вказав прізвища авторів і розташування їх робочих ділянок на карті. В інформації про змагання 2013 року було зазначено про те, що використовувалися матеріали позивача ОСОБА_4, проте вийшов казус - щоб не мати технічні претензії від спортсменів зазнали фінансові витрати, також втратили багато часу на переробку карти і за це отримали претензії від позивача ОСОБА_4, адже якщо би змагання були по некондиційному тиражу, претензій позивач ОСОБА_4 їм би не висунув. Вважає,що в карті, яку ОСОБА_4 видає як виключно його авторський продукт, без узгодження з іншими їх авторами, а також задіяні матеріали 10 авторів, в тому числі і його ОСОБА_2 у великому обсязі більше 30 км.кв. Тобто всі автори ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3 теж можуть бути співавтором і так як не було ніяких додаткових угод користуватися цими матеріалами. Крім того, його авторські ділянки в процесі креслення позивачем ОСОБА_4 були значно спотворені і на змаганнях це викликало багато спірних питань, що негативно вплинуло на його імідж і ділову репутацію. Для реєстрації авторства продукт повинен бути творчий, але в карті 2006 року не було жодного елемента творчості. Позивач ОСОБА_4 скопіював в один електронний файл матеріали 15 спортивних карт, що використовувалися раніше для різних змагань в Чернівецькій області; в нього із позивачем завжди були усні домовленості і ніколи не було проблем. Вважає, що спірні питання по авторському праву розглядаються тільки в тому випадку, якщо заходи проводилися з метою отримання прибутку. Згідно наказу Міністерства спорту України, кошторис змагань 2013 року згідно наказів міністерства молоді і спорту України був 5000,00 грн., а в 2014 року -8000,00 грн. Причому приблизно третину цих коштів передбачалась для придбання грамот і медалей для переможців тільки в елітних групах, для інших груп медалі закуповував оргкомітет. Залишок коштів згідно кошторису - харчування суддів змагань. Змагання згідно наказу Міністерства спорту України проводить головний суддя і колегія суддів. Підтримка від спонсорів була тільки по лінії надання призів для переможців, виготовлення спортивної атрибутики та інвентарю, надання знижок за свої послуги та інформаційної підтримки, а іноді спонсори нам нічим не допомогли, але прибрати їх логотип з карти було вже неможливо. Пояснив, що під час його візиту на Україну в минулому засіданні в іншому складі суду, позивач ОСОБА_4 був відкликав свою заяву, однак подав нову позовну заяву перед його відльотом на лікування в Ізраїль. В поясненнях зазначив, що карти для змагань необхідні були лише для заходів зі спортивного орієнтування, вони не мають попиту в інших заходах; порядок виготовлення, реєстрації і використання спортивних карт регулюються постановами і рішеннями національної і обласних громадських організацій - федерацій спортивного орієнтування, яким ці питання делеговані федераціями у повному обсязі.

Це реєстри, кадастри, облікові матеріали, порядок виготовлення нових карт та редагування раніше виготовлених. Вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити; фактично обласна федерація спортивного орієнтування, яка залучала до цього суддів змагань, організаторів та картографів і вирішувала з ними фінансові питання та питання тиражування карт в межах кошторисів змагань і в період виникнення вище зазначених питань керівництво обласною федерацією здійснювала президія і президент облФСО, які обирались на конференціях обласної федерації. З 2001 року по 2017 рік, облФСО очолювали ОСОБА_2АВ. (2001-2011), ОСОБА_11 (2012), ОСОБА_12 (2013-2017). Позивач ОСОБА_4 на протязі багатьох років голосував за керівні органи облФСО і багато років очолював спортивно-технічну комісію і займався питаннями підготовки карт для змагань. Також посилається на те, що карти для змагань виконуються у спеціальній програмі ОСАР, яка є ліцензійною, проте позивач ОСОБА_4 сам порушив авторські права, тому що працював в цій програмі без ліцензії. Крім наведеного, зазначив, що під час своєї діяльності позивач ОСОБА_4 підготував декілька карт, де були використані його авторські матеріали і це не було позначено на картах Дубово, Глибочок, ОСОБА_13, а також він без узгодження з ним використав його авторські матеріали з зазначенням його авторства на картах; при цьому, ОСОБА_4 виконував своє завдання не якісно, що суттєво знизило імідж федерації на Україні і це стало приводом для зменшення календаря національних змагань в Чернівецькій області.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_14 в судовому засіданні позовні вимоги заперечував, в наданих суду поясненнях повністю посилався на пояснення письмові відповідача ОСОБА_2, просив відмовити позивачу в позові.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, пояснення третьої особи що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заперечення, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що починаючи з 1981 року позивачем ОСОБА_4 на території Чернівецької області створюються карти для проведення змагань зі спортивного орієнтування для набуття учнівською молоддю, представниками збройних сил, МЧС, силових структур навичок орієнтування та проведення змагань різного рівня, що підтверджується кадастром кольорових карт, підготовлених в Чернівецькій області в хронологічній послідовності станом з 1975 року по 01.11.2015 року.

У відповідності до Правил змагань зі спортивного орієнтування та Проекту положення про картозабезпечення змагань зі спортивного орієнтування на території Чернівецької області, підготовка нових спортивних карт на Україні та в регіонах розглядається відповідними СТК облФСО з урахуванням доцільності їх підготовки. Спорткарта - спеціальна великомасштабна тематична карта, що випускається в умовних знаках національної та міжнародної федерації орієнтування. Використовується для проведення змагань зі спортивного орієнтування.

Автором спорткарти це фізична особа(або група осіб), за результатами польових робіт якого створена спорткарта. Якщо з автором (ми) карти відрегульовані всі майнові питання, то виключне право володіння карткою одержують ті, хто поніс витратити з підготовки карт і врегулював всі майнові питання з автором карти. Передача права власності на спорткарту сама по собі не тягне передачі прав на інтелектуальну власність і здійснюється згідно з установленими нормами на підставі договірних цін або шляхом дарування спорткарти. Майнові права власника спорткарти означають право здійснювати або дозволяти наступні дії: тиражувати спрткарту (право на відтворення); поширювати екземпляри спорткарти будь-яким способом продавати, здавати в прокат для проведення змагань зі спортивного орієнтування, розміщувати в Інтернеті і так далі (право на поширення); корегувати спорткарту (право на переробку).

Власник спорткарти може також користуватися правом на інтелектуальну власність, якщо має відповідний дозвіл автора карти.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні речових доказів спорт карт наданих відповідно як позивачем, так і відповідачем ОСОБА_2 вбачається, що на спорт картах зазначені різні прізвища їх виконавців, на спорт картах наявною є відмітка про їх підготовку ОСОБА_4, ОСОБА_2, і такі особи як Гнатюк, Друкман, Балтер, ОСОБА_3, Бондарев, мартинюк, Біник, Севасьянов підтримали; в спорках наданих в якості речового доказу ОСОБА_2 вказані особи виступають як виконавцями певних ділянок вище дослідженої спорт карти наданої в якості речового доказу позивачем; в наданих в якості речового доказу спорт картах як позивачем так і відповідачем відсутні відмітки їх погодження, відповідно реєстрації Чернівецької обласної федерацією спортивного орієнтування. (спорт карти в масштабах М 1:30000, 1: 25000. Відносно експертного дослідження вищенаведених спорт карт наданих в якості речового доказу як позивачем так і відповідачем, при роз»ясенному сторонам праві, заперечили.

Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Положеннями ст.ст. 435, 437 ЦК України і ст.ст. 7, 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб'єктами авторського права, окрім авторів творів, є їх спадкоємці та інші фізичні та юридичні особи, які набули авторських прав відповідно до закону або договору.

Використання будь-якого твору можливо з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта авторського права (ст. 440 ЦК України, ст. 31-33 Закону України "Про авторське право та суміжні права").

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_2 останній заперечив повністю надання будь якого права позивачу і натомість вважав, що саме він є автором спортивних карт виготовлених безпосередньо ним, і на його думку саме позивачем було порушено його права як автора; при цьому також зазначив, що фактично спортивні карти для спортивного орієнтування виготовлялися у співавторстві з іншими третіми особами.

У відповідності до ст. 32 ч.1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону.

Згідно ст. 33 ч. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо).

Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про авторське право та суміжні права», усі майнові права на використання твору, які передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як передані суб'єктом авторського права, вважаються такими, що не передані, і зберігаються за ним.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що без згоди автора (чи іншої особи, яка має авторське право), але з обов'язковим зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається використання літературних і художніх творів в обсязі, виправданому поставленою метою, як ілюстрацій у виданнях, передачах мовлення, звукозаписах чи відеозаписах навчального характеру.

Згідно п. а) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права», порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 та 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права», до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. ст. 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права», виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти відтворення творів.

Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

Отже, законом визначено,, що при розгляді даної категорії справи, судам слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_2 наданих в судовому засіданні, а також матеріалів справи, позивачем не обґрунтовано протиправність поведінки відповідачів та не наведено фактів відносно причино наслідкового зв»язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи і як ствердив останній ніякої ні в кого матеріальної зацікавленості не було. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, стаття 11 Закону № 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК України, стаття 11 Закону № 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону № 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК).

Враховуючи, що з 2000 року створення карт почало відбуватися в електронному вигляді, що полегшувало внесення поточних змін, які відбувались на місцевості, для проведення у 2006 році Чемпіонату Європи з рогейну позивачем та ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 (у співавторстві) було створено електронну версію такої карти. Для цього були використані картографічні матеріали створені раніше та створення карт нових суміжних теренів для зєднання в одне ціле, тобто ними була створена електронна версія в околицях населених пунктів: Біла - Стрілецький Кут - Ревно - Цецено - Спаська - Дубово Камяна - Глибочок - Крива - ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - Сторожинець - Ропча - Йорданешти Снячів - хутір Думаньський- урочище Тисів Яр - Сторожинець - Снячів - Тисівці - ОСОБА_8 Глибока Михайлівка.

Таким чином, карта, яку ОСОБА_4 вважає виключно своїм авторським продуктом, були задіяні матеріали 10 авторів, зокрема: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3 в тому числі і відповідача ОСОБА_2, Тобто всі автори теж можуть бути співавтором, проте не було ніяких з приводу користуватися цими матеріалами

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що за укладеним з 1977 року і по теперішній час, на території Чернівецької області створюються карти для проведення змагань зі спортивного орієнтування для набуття учнівською молоддю, представниками збройних сил, МЧС, силових структур навичок орієнтування та проведення змагань різного рівня, а починаючи з 2000 року створення карт почало відбуватися в електронному вигляді, що полегшувало внесення поточних змін, які відбувались на місцевості і для проведення у 2006 році Чемпіонату Європи з рогейну (орієнтування по вибору у форматі 24 години) виникла була потреба у створенні карти надзвичайно великої площі,

Абз.6 ч.1 ст.13 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачає, що у разі порушення спільного авторського права кожен співавтор може доводити своє право в судовому порядку. У пп. в) та д) ч.1 ст.50 Закону передбачено, що порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, зокрема, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права.

За змістом ч.1 ст.52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» за захистом свого авторського права суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При порушеннях будь-якою особою авторського права, передбаченого статтею 50 цього Закону, суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема вимагати визнання та поновлення своїх прав.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем та вважає що в їх задоволенні відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 11, 15, 21, 31, 32, 33, 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» , ст.ст.418, 435, 437, 440 411 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 61, 64, 84, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про захист авторського права та стягнення компенсаційних сум за порушення авторського права, зокрема поновлення порушених авторських прав ОСОБА_4, шляхом стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5 по 30000 грн та оприлюднення в засобах масової інформації даних про опущення порушення авторського права та судові рішення щодо цих порушень, стягненні з відповідачів судових витрат в сумі 600 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Слободян Г.М.