УХВАЛА

09 червня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну виду забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Старокозацька, 6, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_1 (49000, Україна, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35 БАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення боргу та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 30 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу та судових витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року вжито заходи забезпечення цього позову.

Представник відповідача 24 травня 2017 року звернувся до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову по справі, який було вжито ухвалою судді від 12 квітня 2017 року, а саме: з арешту майна боржника на заборону відчуження майна боржника.

Частиною 1 стаття 154 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заява про заміну способу забезпечення позову розглядається судом у строки, встановлені частиною другою статті 153 цього Кодексу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача, за винятком випадку, визначеного частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 154 ЦПК України у разі забезпечення позову про стягнення грошових коштів відповідач може з дозволу суду замість допущеного виду забезпечення внести на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, а тому з урахувань зазначеного суд вважає вказане питання про заміну виду забезпечення позову розглядати за відсутності цих осіб.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, також пунктом 8 вказаної Постанови визначено, що згідно зі ст. 154 ЦПК ( 1618-15 ) суд за заявою однієї зі сторін і зважаючи на пояснення другої сторони вправі допустити заміну одного виду забезпечення позову іншим. Відповідну заяву необхідно розглядати в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. При цьому слід мати на увазі, що замінити спосіб забезпечення позову за заявою відповідача можна тільки за згодою позивача, за винятком випадку, коли відповідач згідно з ч. 2 ст. 154 ЦПК із дозволу суду замість допущеного виду забезпечення позову про стягнення грошових коштів внесе на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній заяві.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи і заяви та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_1, а саме: житлову квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35 БАДРЕСА_1; нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Барикадна, буд. 2, приміщення № 14; житлову квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_2; паркувальне місце поз. 104 містобудівного ансамблю «Крутогорний» комплекс «Східна Башта», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35-Б, корпус 2.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України заміна способу забезпечення позову за заявою відповідача можлива за згодою позивача, а також у випадку, коли відповідач згідно з ч. 2 ст. 154 ЦПК із дозволу суду замість допущеного виду забезпечення позову про стягнення грошових коштів внесе на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній заяві.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно заяви, яку подано до суду, позивач не заперечує про заміну способу забезпечення позову, також слід зазначити, що відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр), а тому враховуючи вище викладене та зазначене, а також, що наявні передбачені законом підстави для заміни одного способу забезпечення позову іншим, суд вважає можливим заміни вид забезпечення позову у вигляді арешту майна на заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, оскільки такий спосіб забезпечення позову можливо застосувати для забезпечення позову як майнового так і немайнового характеру у випадках, якщо потрібно обмежити право особи вчиняти певні фактичні та юридичні дії, при цьому не позбавляючи власника права користування, належним йому майном до вирішення сопору по суті.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для задоволення заяви, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 152 - 154, 168, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну виду забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та судових витрат - задовольнити.

Заміни вид забезпечення позову у вигляді арешту майна відповідача на заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна, а саме: замість накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1, а саме: житлову квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35 БАДРЕСА_1; нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Барикадна, буд. 2, приміщення № 14; житлову квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_2; паркувальне місце поз. 104 містобудівного ансамблю «Крутогорний» комплекс «Східна Башта», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35-Б, корпус 2, слід заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь який спосіб (купівляпродаж, міна, дарування, застава, іпотека, оренда з подальшим правом викупу, укладання договорів ренти, спадкових договорів, перереєстрації) та інші дії без виключення стосовно майна, що йому належить, а саме: житлової квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35 БАДРЕСА_1; нежитлове приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Барикадна, буд. 2, приміщення № 14; житлової квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_2; паркувального місця поз. 104 містобудівного ансамблю «Крутогорний» комплекс «Східна Башта», яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Володимира Вернадського (Дзержинського), буд. 35-Б, корпус 2.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Строк предявлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали зупиняє її виконання.

Суддя - О.А Антонюк