Справа №265/1629/17
Провадження №2/265/737/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Монтач А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь до суду із позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю, посилаючись на те, що у 1970 році їй та членам її сімї були надані дві кімнати у трьохкімнатній квартирі № 10 площею 23,2 кв.м. і 11,3 кв.м. по вулиці В.Визволителів, будинок № 2/3 у місті Маріуполі, третя кімната площею 21,5 кв.м. за цією же адресою була надана ОСОБА_6 Приблизно у 1974 році їй та ОСОБА_6 на займані ними кімнати були видані ордера і відповідно було відкрито два особових рахунку. У 1994 році був відкритий третій особовий рахунок в даній квартирі на імя її доньки ОСОБА_3 У 1995 році ОСОБА_6 стала власником 37/100 частини квартири № 10, розташованої у місті Маріуполі по вулиці В.Визволителів, будинок 2/3, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.06.1995 року, власником 43/100 частини даної квартири є її донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5, які займають кімнату 23,2 кв.м., їй же належить 1/5 частина даної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.07.2005 року, а саме на кімнату площею 11,3 кв.м.

Приблизно з 2000 року за пропозицією ОСОБА_6 стала проживати разом з останньою в її кімнаті однією сімєю, вести спільне господарство, так як в кімнаті, яку займала вона став проживати її дорослий онук ОСОБА_4 Вона перенесла до кімнати ОСОБА_6 всі свої речі та меблі, оплачували разом комунальні платежі, утримували квартиру в належному стані за спільні гроші, разом харчувалися. У 2008 році стан здоровя ОСОБА_6 погіршився, вона та її донька та онуки стали надавати останній і матеріальну допомогу, купували ліки, возили до лікарів, а коли вона перестала самостійно пересуватися та потребувала сторонній допомоги, надавали таку допомогу. Вона не тільки готувала їжу, купували продукти харчування, але прала, вбирала кімнату, де вона разом проживали, отримувала пенсію ОСОБА_6, купала останню.

25 вересня 2015 року у віці 90 років ОСОБА_6 померла, всі витрати по її похованню несла вона та члени її родини. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 37/100 частини квартири № 10, розташованої у місті Маріуполі по вулиці В.Визволителів, будинок 2/3, яка належала померлої на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.06.1995 року. Вказувала, що вона є спадкоємцем 4-ї черги після смерті ОСОБА_6, бо вона мешкала із останньою однією родиною понад п'ять років до часу відкриття спадщини, разом із померлою, вела з нею спільне господарство. У померлої є син ОСОБА_2, відповідач по справі, який є спадкоємцем першої черги, але останній проживав в кімнаті своєї матері лише в період з 1998 по 1999 роки, після чого зібрав всі свої речі та виїхав у невідомому напрямку і на цей час місце його проживання не відомо. Їй відомо, що після смерті ОСОБА_6 ніхто з її родичів, у тому числі її син, відповідач по справі, до нотаріальної контори про прийняття спадщини, не звертався. На даний час вона продовжує проживати в кімнаті, в якій проживала разом із ОСОБА_6, несе всі розходи, повязані з її утриманням. На підставі переліченого просила суд встановити факт її мешкання однією сім'єю з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, які просила суд задовольнити.

Представник позивача, який діє на підставі договору, ОСОБА_7, підтримуючи позовні вимоги ОСОБА_8, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, двічі не зявився в судове засідання з невідомих суду причин, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю підтримали позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та просили їх задовольнити. У судовому засіданні вказували, що з 2000 року ОСОБА_1Ф стала проживати разом із ОСОБА_6 однією сімєю, вела разом із нею спільне господарство, перевезла в її кімнату всі свої речі та меблі, купляла та готувала їжу, прала, вони разом оплачували комунальні послуги за дану кімнату. Після погіршення стану здоровя ОСОБА_6 доглядала за нею до її смерті, так як остання потребувала стороннього догляду, купувала ліки, возила по лікарям, а згодом поховала.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, в якій визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, на підставі наявних в справі доказів, що вказують на права і обовязків сторін.

Вислухавши учасників процесу, що з'явились, заслухавши пояснення свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають задоволенню, виходячи з наступного обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з вимогами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як роз'яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування » при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Згідно свідоцтва про смерть серія I-НО № 927540, виданого 01 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що ОСОБА_6 померла 25 вересня 2015 року, актовий запис № 1668 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 1571000 від 22 червня 1995 року, виданого Бюро приватизації житла ЖКГ комбінату «Азовсталь», ОСОБА_6 належить на праві приватної часткової власності належить 29,9 кв.м., ідеальна частка 37/100 квартирі АДРЕСА_1, про що складено реєстраційний напис за № 36531 від 21.07.1995 року (а.с.10-11).

Як вбачається з копій особових рахунків №№ 95210, 95210 А, наданих ЖКП «Азовжитлокомплекс» у комунальній квартирі АДРЕСА_2, кімнаті площею 11,3 кв.м., зареєстровані ОСОБА_1, позивач по справі, та ОСОБА_4, третя особа по справі (а.с.12), кімнаті площею 23,2 кв.м. зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.14).

Згідно копії особового рахунку № 952103, наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», після смерті ОСОБА_6 у кімнаті площею 21,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, не значаться зареєстровані особи (а.с.13).

Як встановлено судом у ході розгляду справи спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст..1261 ЦК України є ОСОБА_2, відповідач по справі.

З листа Четвертої державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 30.05.2017 року за № 842/01-16 та інформаційній довідки № 47900858 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої 25.09.2015 року ОСОБА_6, відсутня.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать, що спадкоємці померлої ОСОБА_6 до нотаріальних органів не зверталися.

Факт проживання позивачки разом з померлою ОСОБА_6 підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 21.02.2017 року, який був складений комісією КСН «Центральний» в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_3 складає з трьох кімнат, в кімнаті площею 11,3 кв.м. проживає ОСОБА_4, в кімнаті площею 23,2 кв.м. проживає ОСОБА_3, її донька ОСОБА_5 та онук ОСОБА_9, в кімнаті площею 21,5 кв.м. проживає ОСОБА_1 Як зазначено в акті раніше в кімнаті 21,5 кв.м. проживали ОСОБА_1 і ОСОБА_6, яка померла 25.09.2015 року. В даній кімнаті знаходяться два ліжка, шифоньєр, телевізор, два кресла, комод та два стільця та холодильник.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 пояснили, що вони давно знають як позивачку, так і померлу ОСОБА_6 Їм відомо, що приблизно з 2000 років ОСОБА_1 стала проживати разом з ОСОБА_6 у її кімнаті, а в кімнаті ОСОБА_1 залишився проживати її дорослий онук ОСОБА_4 Вказували, що у кімнаті ОСОБА_6 знаходилися речі та меблі ОСОБА_1, вони разом купували речі, продукти харчування, вели спільне господарство, оплачували комунальні платежі за дану кімнату. ОСОБА_1 дбала про ОСОБА_6 до самої її смерті, так як остання за півроку до смерті взагалі не вставала з ліжко та потребувала сторонньої допомоги, саме ОСОБА_1 надавала їй таку допомогу, купували їй ліки, прала, готувала їжу, а після смерті поховала. У них склалось враження, що це одна сімя.

З боку позивачки ОСОБА_1 суду були надані документи, які підтверджують той факт, що саме вона та її донька ОСОБА_3 несли витрати на поховання ОСОБА_6 (а.с.15-17).

На підставі вивчених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 фактично мешкала разом із ОСОБА_6 з 2008 року до часу смерті останньої, яка померла 25.09.2015 року, що підтверджується як поясненням допитаних в судовому засіданні свідків, так й дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмови від неї.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, зокрема те, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини з 2008 року по 25.09.2015 року за адресою АДРЕСА_4, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_6 однією сімєю в квартирі АДРЕСА_2 з 2008 року по день смерті ОСОБА_6, яка померла 25 вересня 2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом місті Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мельник І.Г.