Справа № 477/617/17
Провадження № 2/477/552/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності земельну ділянку площею 4,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на територіях Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 14 грудня 2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 17 березня 2015 року, ще за життя його мати - ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого у випадку смерті заповіла позивачу земельну ділянку площею 4,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. 14 грудня 2015 року ОСОБА_3 померла. Вказана земельна ділянка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1205 від 29 вересня 2011 року після смерті ОСОБА_4 Але матір'ю позивача не була проведена державна реєстрація вказаної земельної ділянки.

Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна відсутні.

Приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на вказану земельну ділянку.

Вказує, що нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ним позивачем права власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились. Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, просила визнати за ОСОБА_2 право власності на вищевказану земельну ділянку, та справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач Грейгівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту свідоцтва про смерть серії І-ТП № 279049, 14 грудня 2015 року померла ОСОБА_3 (а.с.7).

Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі, у вигляді вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до ч 6 ст. 126 Земельного кодексу України при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Так, зі змісту копії та оглянутого судом оригіналу Державного акту серії МК №080482 від 28.07.2004 року підтверджується належність спадкодавцю ОСОБА_3 земельної ділянки площею 4,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На державному акті приватним нотаріусом Вітовського (Жовтневого) районного нотаріального округу Миколаївської області зроблена відмітка про те, що 29 вересня 2011 року за реєстровим № 1205, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого право власності на вказану земельну ділянку переходить до ОСОБА_3 (а.с. 6).

В той же час, згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття спадщини ОСОБА_3 вересень 2011 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В свою чергу спадкодавець ОСОБА_3 після оформлення спадщини у вигляді спірної земельної ділянки не зареєструвала своє право відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 86751181 від 11.05.2017 року (а.с. 62) право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_6 не зареєстровано.

Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду підтверджуються змістом листа приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5, яким позивачу роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, в зв'язку з недотриманням вимог ст. 125 ЗК України щодо реєстрації права власності спадкодавцем своїх прав стосовно вказаного нерухомого майна (а.с. 8).

Відповідно до п.4.15. ОСОБА_4 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вказує позивач його матір'ю ОСОБА_3 була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_4, отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, але остання не зареєструвала своє право в установленому законом порядку, в зв'язку з чим він позбавлений можливості скористатися своїм правом спадкоємця після смерті матері.

Дослідивши копію спадкової справи № 50/2016 після смерті ОСОБА_3, померлої 14 грудня 2015 року, судом встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_7 земельні ділянки, відповідно № 1 та № 2, дані про які підтверджуються змістом копії Державного акту МК №080482 від 28.07.2004 року (а.с. 35-65).

Відповідно до довідки Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 27.04.2017 року № 557 на день відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: с. Степове, вул. Стадіонна, 33 Вітовського району Миколаївської області був зареєстрований її син позивач ОСОБА_2 (а.с. 26).

Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна відсутні.

Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

З досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що за життя ОСОБА_3 набула прав власника щодо спірного нерухомого майна, разом з тим не здійснила державної реєстрації своїх прав щодо нього, що нині перешкоджає позивачу в нотаріальному оформленні його спадкових прав.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведене та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1234 Цивільного кодексу, ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість нотаріального оформлення його прав вичерпана, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_2 підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 4,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, відповідно до державного акту серії МК № 080482, виданого 28 липня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 75, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 14 грудня 2015 року, актовий запис про смерть № 24 виконавчого комітету Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенова