Справа № 308/8041/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Мацунича М.В., Кожух О.А.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Провідна" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія"Провідна" про стягнення страхового відшкодування,-

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2013 року о 09 год. 40 хв. на перехресті вул.Лучкая-пл.Корятовича в м.Ужгород водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Фольсваген транспортер», реєстр. н/з НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «Мерседес Бенц», реєстр. н/з НОМЕР_2 Внаслідок ДТП даний ТЗ отримав механічні пошкодження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.13 у справі №308/1049/13-ц, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у настанні вказаної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу «Фольсваген транспортер», реєстр. н/з НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №АВ/7316128 від 23.06.12 р. обов'язкового страхування такої відповідальності. Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза в розмірі 500,00 грн., яку ця компанія не відшкодовує. Позивач звернувся до Страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї всі документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Проте, листом від 14.06.13 р. №17-10/9905 Страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування, вказуючи на те, що після вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач не надав пошкоджений транспортний засіб для проведення огляду Страховику, що унеможливлює встановлення розміру нанесеного матеріального збитку і відшкодування заподіяної йому шкоди. Однак, на думку позивача зазначене рішення Страховика не відповідає дійсним обставинам справи та порушує його майнові права, оскільки позивач самостійно обрав експерта і звернувся до нього з метою визначення розміру майнового збитку заподіяного внаслідок настання ДТП. Згідно зі звіту автотоварознавчого дослідження від 18.01.13 р. №13011801 вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ становить 11 774,00 грн. Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути з Страховика виплату страхового відшкодування за пошкодження належного йому ТЗ в розмірі 11 274,00 грн. (11 774,00 грн. - 500,00 грн. - франшизи).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року позов - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 11 274,00 грн. (одинадцять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 00 коп.) у відшкодування майнової шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу та вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ПАТ СК «Провідна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким у позові до нього відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що страховик неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому порушене право позивача підлягає захисту.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 17 січня 2013 року о 09 год. 40 хв. на перехресті вул.Лучкая-пл.Корятовича в м.Ужгород водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Фольсваген транспортер», реєстр. н/з НОМЕР_1, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним ОСОБА_2 транспортним засобом «Мерседес Бенц», реєстр. н/з НОМЕР_2 Внаслідок ДТП даний ТЗ отримав механічні пошкодження.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.13р. у справі №308/1049/13-ц, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у настанні вказаної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.5).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу «Фольксваген транспортер», реєстр. н/з НОМЕР_1, була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №АВ/7316128 від 23.06.12 обов'язкового страхування такої відповідальності. Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності Страховика за заподіяну майну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза в розмірі 500,00 грн., яку ця компанія не відшкодовує (а.с.14-16).

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї всі документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Листом від 14.06.13 р. №17-10/9905 Страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування, вказуючи на те, що після вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач не надав пошкоджений транспортний засіб для проведення огляду Страховику, що унеможливлює встановлення розміру нанесеного матеріального збитку і відшкодування заподіяної йому шкоди. (а.с.16).

Згідно з ст. 34 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, діючій на момент настання страхового випадку - 17.01.13) (далі - Закон) Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Матеріалами справи встановлено, що Страховик 18.01.2013 року отримав повідомлення про настання ДТП, яка мала місце 17.01.2013року, однак в порушення вказаної норми Закону Страховик не вчинив відповідних дій та не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

В зв'язку з наведеним позивач самостійно обрав експерта і звернувся до нього з метою визначення розміру заподіяного йому внаслідок настання ДТП майнового збитку.

Згідно з звітом автотоварознавчого дослідження від 18.01.13 р. №13011801 вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ становить 11 774,00 грн.

Таким чином посилання страховика, що позивач не надав пошкоджений транспортний засіб для проведення огляду Страховику, що унеможливило встановлення розміру нанесеного матеріального збитку і відшкодування заподіяної йому шкоди, є безпідставними і надуманими, оскільки сам Страховик допустив неправомірну бездіяльність.

Страховиком не подано жодних доказів, що він звертався до позивача і вимагав від позивача надати йому для огляду пошкоджений транспортний засіб, а позивач не надав його, що унеможливило встановити Страховиком факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на корись позивача 11 274 грн. у відшкодування майнової шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу та обґрунтовано задовольнив заявлений позов. Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також доводи відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 29.06.2016 р. у справі № 6-192цс16 Верховний Суд України зробив правовий висновок,що є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України). в якому зазначив, що при відмові страховика у виплаті страхового відшкодування перебіг позовної давності починається з моменту такої відмови, коли очікуване право особи на задоволення своїх вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, було порушене і вона набула реальну можливість захистити своє право в судовому порядку, і відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 309цс15), зокрема про те, що саме із часу скоєння ДТП у потерпілого виникає право вимоги до страхової компанії, відповідальної за безпосереднього заподіювача шкоди, та починається перебіг позовної давності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач після настання ДТП своєчасно звернувся до страховика із заявою про виплату йому страхового відшкодування у зв'язку з ДТП, що сталася з вини фізичної особи, з якою страховик уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховик згідно листа від 14.06.13 р. №17-10/9905 відмовив позивачу у виплаті цього відшкодування, однак з матеріалів відплатної справи, на підставі яких страховиком прийнято рішення і яка витребувана судом апеляційної інстанції, не вбачається, що страховиком на адресу позивача надсилалось прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування і воно отримано позивачем. З матеріалів справи вбачається, що позивач про про відмову у виплаті страхового відшкодування, підстав відмови, дізнався лише після отримання на адвокатський запит відповідної інформації у червні 2016 року, а в суд позивач звернувся у серпні 2016 року.

Таким чином відповідачем та матеріалами справи не доведено, що позивач пропустив строк позовної давності.

За наведених обставин судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та правильно засновано норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Провідна" - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді