№ 201/421/17
провадження 2/201/2019/2017
УХВАЛА

31 травня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання не отримання обслуговування належної якості, визнання не розгляду спірної скарги обєктивно, всебічно та не вчинення мір до припинення неправомірних дій, не забезпечення відновлення порушених прав і зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання не отримання обслуговування належної якості, визнання не розгляду спірної скарги обєктивно, всебічно та не вчинення мір до припинення неправомірних дій, не забезпечення відновлення порушених прав і зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року позовну заяву повернуто.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року скасовано ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2017 року та передано питання на новий розгляд до суду.

Згідно вхідного штампу на супроводжувальному листі вищезазначена справа надійшла до суду 23 травня 2017 року.

Але вказана позовна заява не відповідає вимогам: п. п. 1, 3, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України:

●позивачем у позовній заяві не вірно вказано найменування суду, до якого подається вказана заява, оскільки зазначено Жовтневий районний суд Дніпропетровська, а не Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а саме не зазначено (місто);

●позивачем з урахуванням його позовних вимог не було сплачено судовий збір у розмірі відповідно до ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». Платiжнi реквізити для перерахування судового збору: отримувач платежу Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська; поточний рахунок отримувача 0005; ідентифікаційний код отримувача 37989269; дата валютування; установа банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; код установи банку 805012, назва платника (для юридичних осіб), прізвище, ім'я та по батькові, адреса платника (для фізичної особи); ідентифікаційний номер клієнта, призначення платежу *;101; судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, період платежу, код виду платежу, код бюджетної класифікації 22030001; сума. Також слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору, оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону, а саме: перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір». Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору. Проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено. Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Позивач звернувся з позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору. Однак, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному Закону, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню. Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, а тому передбачені законом підстави для не сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви відсутні;

●позивачу у позовній заяві слід уточнити виклад обставин (предмет та підстави позову), якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та самі позовні вимоги, а саме: уточнити способи захисту відповідно до якого він просить захистити його порушенні права та інтереси з урахуванням ч. 2 ст. 16 ЦК України якою визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, оскільки при предявленні позову має бути викладено, яке саме право а порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити;

●позивачу до позовної заяви при можливості слід надати докази на які він посилається у позовній заяві;

●до позовної заяви з усуненими недоліками слід додати її копію та всіх документів, що будуть додаватися до неї, для відповідача.

Крім того слід зазначити, що у разі збільшення розміру позовних вимог або предявлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву отримання обслуговування належної якості, визнання не розгляду спірної скарги обєктивно, всебічно та не вчинення мір до припинення неправомірних дій, не забезпечення відновлення порушених прав і зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди залишити без руху та запропонувати позивачу у строк до 08 червня 2017 року, але не пізніше двох днів з дня отримання вказаної ухвали усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 1, 3, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

У разі невиконання ухвали в зазначений термін, позов вважається не поданим та повертається позивачу.

Суддя -