Справа № 664/2553/16-ц
Провадження № 2/604/183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із матірю за місцем її проживання. Вказане рішення набрало законної сили у жовтні 2016 року і відповідачем не оскаржувалось, тобто підлягає до виконання. Проте, незважаючи на судове рішення, відповідач викрав їх сина та на неодноразові прохання відмовляється його повернути, у звязку з чим просить ухвалити рішення про відібрання у відповідача дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. Будь-яких доказів поважності причин неявки на минулі судові засідання суду не надав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, проаналізувавши їх у повній сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань :

В силу ст. 61 ЦПК України, оскільки не заперечувалось сторонами по справі, судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Відповідно до висновку Комсомольського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 01 березня 2014 року за результатами розгляду матеріалів за зверненням позивача встановлено, що її чоловік та відповідач по справі взяв їх спільного сина та пішов у невідомому напрямку.

Згідно висновку Комсомольського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 14 грудня 2015 року за результатами розгляду матеріалів за зверненням позивача, встановлено, що позивач та відповідач перебувають у цивільному шлюбі. 07 травня 2015 року відповідач забрав їх спільну дитину та перешкоджає з нею бачитися.

Згідно висновку Комсомольського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 17 березня 2016 року судом встановлено, що між сторонами виникають конфлікти за місцем проживання чоловіка з приводу правил відвідування їхнього сина.

26 лютого 2016 року в ході перевірки Комсомольського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області встановлено, що позивач проживала разом із малолітнім сином по вул. Дорофеєва 16/16 у м. Херсоні. Згідно усної домовленості передала дитину батьку відповідачу по справі ОСОБА_2, однак останній дитину їй не повернув. У своїх поясненнях причину такої поведінки мотивував тим, що мати приділяє недостатньо уваги сину, а тому звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Згідно рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із матірю ОСОБА_1.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами постійно виникав спір щодо місця проживання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, якому відповідно до рішення суду визначено місце проживання разом із матірю. У лютому 2016 року відповідач забрав дитину у позивача та не повертає, вважаючи, що мати не приділяє йому достатньо уваги.

Згідно ст. 162 СК України якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого із батьків чи інших осіб, з яким на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за місцем проживання. Дитина не може бути повернута тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя або обставини змінились так, що повернення суперечить її інтересам.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, що повернення дитини до її матері за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя, а також не навів будь-яких обставин, корі б свідчили про те, що повернення дитини суперечитиме її інтересам, хоча мав таку можливість.

За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення шляхом відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання.

Крім того у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 551,20 грн судового збору.

Керуючись ст..ст. 10, 60, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. 162 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Відібрати неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 та повернути дитину ОСОБА_1 за попереднім місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути із ОСОБА_2, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, в користь ОСОБА_1 551,20 грн (пятсот пятдесят дну гривню 20 копійок) понесених нею та документально підтверджених судових витрат.

Рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її тому з ким проживала у відповідності до п.5 ст. 367 ЦПК України підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Підволочиського районного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис

Копія вірна :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5