АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3478/17 Головуючий 1 інст. - Сенаторов В.М.
Справа № 640/4505/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» травня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Приватне підприємство «Ріелторська компанія «Слава» про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» від 18 листопада 2015 року з нього на користь приватного підприємства «Ріелторська компанія «Слава» стягнуто штраф в розмірі 30000, 00 грн.

Посилаючись на те, що йому не надіслано копію позовної заяви та не повідомлено про розгляд справи третейським судом, а також на те, що ця справа не підсудна третейському суду, ОСОБА_1 просив скасувати судове рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року, в якій ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2016 року виправлено описку, в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу - скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення його заяви. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги заяви.

При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що даний спір не підвідомчий третейському суду, оскільки цей спір стосується захисту прав споживачів, а він є споживачем послуг за договором про надання послуг з продажу нерухомого майна № 000030.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник був належним чином повідомлений про розгляд справи в третейському суді і положення пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із змінами та доповненнями до спірних правовідносин не застосовується.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року із змінами та доповненнями передбачено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 серпня 2014 року між приватним підприємством «Ріелторська компанія «Слава» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг про продаж нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_1 надав підприємству виключне право на надання комплексу інформаційно-консалтингових послуг з відчуження нерухомого майна.

У пункті 3.9. вказаного договору міститься домовленість сторін про передачу будь-якого спору на розгляд постійно діючому Третейському суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка».

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» від 18 листопада 2015 року з ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Ріелторська компанія «Слава» стягнуто штраф у розмірі 30 000,00 грн.

Звертаючись з заявою до суду, ОСОБА_1 посилався на те, що справа не підсудна третейському суду, а також на те, що йому не надіслано копію позовної заяви та не повідомлено про розгляд справи третейським судом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частина 1 статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам») третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка», про скасування якого просив ОСОБА_1, ухвалено 18 листопада 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа № 6-856цс15), від 20 травня 2015 року (справа № 6-64цс15), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2630цс15), від 16 березня 2016 року(справа № 6-2693цс15) та від 13 квітня 2016 року (справа № 6-29цс16) і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції з порушенням вимог статтей 213 - 215 ЦПК України неповно встановивши обставини справи повно, не надавши їм належну оцінку, дійшов помилкового висновку щодо відмови у скасуванні рішення третейського суду.

Оскільки ухвалене судове рішення не відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, воно підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2.ч.2.ст. 307, ст. 313, п.6.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 червня 2016 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Українська правничо-консалтингова спілка» від 18 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії