АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/6728/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шелест І.М.
Провадження № 22-ц/790/3090/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів : Колтунової А.І., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Радченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року позов КП «ХТМ» задоволено частково. На користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за спожиту теплову енергію 186449,70 грн. та судові витрати 3009,62 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції проігноровані заяви відповідача про сплив позовної давності, доводи та докази відповідача щодо суперечності розміру стягнення. Вважає, що судом не застосовано закони, які підлягають застосуванню.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2009 року рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради та визнано за ним право власності на нежитлові приміщення першого поверху №2-1, площею 53,1 кв.м, №2-2, площею 40,40 кв.м, №2-6, площею 96,50 кв.м, коридор №2-3, площею 7,70 кв.м, кухню №2-4, площею 5,3 кв.м, вбиральню №2-5, площею 2,60 кв.м, загальною площею 205,6 кв.м в Літ. «А-2» з окремим входом, що розташоване за адресою: вул. Достоєвського, 10А у м. Харкові, які були самовільно реконструйовані та самочинно побудовані з належної йому на праві власності квартири №2.

Нежитлове приміщення, яке розташоване в житловому будинку №10А по вул. Достоєвського в м. Харкові обладнане системою опалення, яка є єдиною із системою опалення будинку, що підтверджується актом обстеження системи теплопостачання обєкта від 30.10.2015 р. №178/1368 (а.с. 43).

За інформацією наданою начальником Південного районного відділення «Харківенергозбуд» від 30.01.2017р. №46е/41-232, в приміщенні яке належить ОСОБА_2 не передбачена наявність електронагрівальних установок, в тому числі для опалення приміщення(а.с. 192).

Суд першої інстанції правильно вважав встановленим, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що у нежитловому приміщенні, яке належить відповідачу, з 17 квітня 2009 року встановлені прилади опалення у вигляді сталевих панельних радіаторів. Житловий будинок по вул. Достоєвського 10 А в м. Харкові у період з жовтня 2009 року по квітень 2016 року підключався до центрального опалення та відповідно відключався в неопалювальний період, а отже і нежитлові приміщення відповідача також були підключені до центрального опалення та відповідач споживав послуги з опалення, оскільки система опалення відповідача єдина із системою опалення житлового будинку по вул. Достоєвського 10 А(а.с. 57-72). Зазначені висновки не спростовані належними та допустимими доказами.

ОСОБА_2 звертає увагу на суперечливість відомостей, щодо розміру заборгованості, які містяться в попередженнях та листах КП «ХТМ», актах звірки.

Представник КП «ХТМ» пояснив, що такі суперечності були викликані тим, що позивачу не було відомо час, з якого приміщення відповідача набули статус нежитлових, тому загальний розмір заборгованості подекуди зазначався без врахування цих обставин. Деякі акти та попередження містять розмір заборгованості лише за поточний опалювальний період. Такі доводи позивача не спростовані позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Оскільки приміщення куди позивачем постачається теплова енергія є нежитловим, то правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572 а також ст. 714 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. ст. 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 24, 25 вказаного Закону передбачено обов'язок споживача житлово-комунальних послуг своєчасно укласти договір на постачання теплової енергії; у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Факт неукладення між сторонам у справі відповідного договору у письмовій формі не є підставою для відмови у стягненні вартості фактично отриманих послуг. При цьому суд урахував, що відповідачу неодноразово направлялися листи із пропозицією укласти відповідний письмовий договір.

Оскільки відповідач фактично користувався послугами позивача, оплату послуг здійснював частково колегія суддів вважає, що між сторонами існували фактичні договірні правовідносини, що не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості отриманих ОСОБА_2 послуг з надання теплопостачання.

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212, 1213 ЦК України. Між тим, цитування судом першої інстанції зазначених норм не призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п. 23 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМ України від 03.10.2007 р. № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Застосування позивачем при здійсненні розрахунків КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», не суперечать діючому законодавству, оскільки зазначені норми не підлягають державній реєстрації в Мінюсті на підставі п. п. е) п. 5 Постанови КМУ від 28 грудня 1992 року № 731 "Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерст та інших органів виконавчої влади", їх оскарження здійснюється в судовому порядку відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України".

Доводи відповідача про те, що при нарахуванні заборгованості позивачем не враховано коливання температури в опалювальний період спростовуються розрахунками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 169), де позивач виходив із середньомісячної температури наружного повітря.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що нежитлове приміщення, власником якого є відповідач, на належній правовій підставі використовувалось іншими особами, які сплачували послуги теплопостачання.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що судом проігноровано його заяву про застосування позовної давності, його доводам з цього приводу не надано належної оцінки.

Проте, рішенням суду першої інстанції питання про наявність підстав для застосування позовної давності вирішувалось. Вважаючи строк позовної давності не пропущеним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач про порушення своїх прав відповідачем дізнався в січні 2016 року. Так, матеріалами справи підтверджено, що статус нежитлового приміщення, належне відповідачу отримало з ухваленням судового рішення по справі, де позивач участі не приймав.

Позивачем вживалися заходи для з*ясування обставин розміщення в приміщенні ОСОБА_2 магазину. Так, матеріали справи містять повідомлення КП «ХТМ» на адресу інспекції ДБК в Харківській області про переобладнання в квартирі відповідача з проханням провести перевірку від 22.07.2014 року та від 11.06.2015 року, звернення КП «ХТМ» на адресу ОСОБА_2 з вимогою укласти відповідний договір купівлі-продажу теплової енергії для опалення нежитлового приміщення від 30.07.2014 року та від 22.10.2015 року.

Доказів того, що ОСОБА_2 повідомляв позивача про зміну статусу приміщення на нежитлове з 17 квітня 2009 року, або така інформація була відома позивачу раніше з інших джерел - матеріали справи не містять.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за заявлений позивачем період.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_3