АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Універсал банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що між ОСОБА_2та ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір СL22543 від 07.03.2008 про надання кредитних коштів.

В якості забезпечення виконань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № СL 22543 від 07.03.2008.

Позивач вважає, що договір поруки є припиненим на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк пропустив термін на звернення з позовом до поручителя як солідарного боржника.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати договір поруки № СL 22543 від 07.03.2008 припиненим.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - залишено без задоволення.

Справа № 756/12852/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/5079/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився з ухваленим судовим рішенням позивач, його представником подано апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення. Зазначає, що суд не врахував правових висновків Верховного суду України, висловлених в постанові від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14. Порука припинилася, оскільки Банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором 14.05.2010, а згідно розрахунку заборгованості останній платіж був здійснений 23.06.2008. Враховуючи наведене, позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визнати припиненим договір поруки № СL 22543, укладений 07.03.2008 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ст.ст. 303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 07.03.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір СL22543 про надання кредитних коштів. Згідно додатку № 1 до вказаного кредитного договору, банк зобов'язався надати кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 9500 дол. США., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти і відсотки за користування кредитом до 25.02.2015.

В якості забезпечення виконань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № СL 22543 від 07.03.2008.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.Згідно п. 4.2 вказаного договору порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою.

У зв'язку з порушенням позичальником основного договору, 14.05.2010 ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Косівського районного суду, Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Косівського районного суду, Івано-Франківської області від 14.11.2011 позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № СL 22543 від 07.03.2008 в сумі 86623, 76 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про припинення договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Так, рішенням Косівського районного суду, Івано-Франківської області від 14.11.2011 задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку 86623, 76 грн. заборгованості за кредитним договором № СL 22543 від 07.03.2008. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до статті 14 ЦПК України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч. 2 ст. 223 ЦПК України).

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України немає.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.07.2016 у справі № 6-1199цс16, а також від 29.03.2017 у справі № 6-2013 цс16.

А отже, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу не вірного застосування районним судом правових висновків Верховного Суду України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильним.

Посилання представника позивача на порушення норм процесуального прав, висловлені в судовому засіданні апеляційного суду не можуть бути прийняті до уваги суду як з огляду на вимоги ст. 300 ЦПК України, так і ч. 3 ст. 309 ЦПК України. Представник позивача в апеляційній скарзі не вказував на порушення норм ЦПК України судом першої інстанції при проведенні судового засідання, доповнень у встановлений законом строк не подав.

В силу ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

А в порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Виходячи з наведеного у апеляційного суду відсутні підстави для виходу за межі апеляційної скарги, так як рішення суду відповідає нормам матеріального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: