АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/15214/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5039/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У серпні 2016 року позивачка ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_7 за довіреністю, звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Україна» , залучивши в якості третьої особи: ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування.

15 вересня 2016 року уточнила позовні вимоги, пред'явивши вимоги до ОСОБА_5, залучивши в якості третьої особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», а ухвалою суду від 02 лютого 2017 року в якості третьої особи залучено до участі у справі Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 28 січня 2016 року близько 13 годин 15 хвилин в м. Києві по вул. Столичне шосе, 4, ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «DAEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з прилеглої території не врахував безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки « NISSAN », державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під її керуванням , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ДТП сталася внаслідок порушення, ОСОБА_5, вимог Правил дорожнього рухуУкраїни.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі №752/2670/16-п, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

В результаті вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, отримав пошкодження автомобіль марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, чим було заподіяно їй майнової шкоди . Вартість відновлювального ремонту встановлено звітом №611 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику колісного транспортного засобу внаслідок його пошкодження та становить 56 905 гривень 31 копійка, у зв'язку з цим просить стягнути 56905 гривень 31 гривню вартість відновлюваного ремонту, 504 гривні витрат пов'язаних з оцінкою по визначенню вартості матеріального збитку, 2000 гривень витрат пов'язаних з правовою допомогою, 574 гривень 10 копійок сплаченого судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 6 905 (шість тисяч дев'ятсот п'ять) гривень 31 копійку, 504 (п'ятсот чотири) гривні витрати пов'язані з оплатою проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку та судовий збір у суму 57 (п'ятдесят сім) гривень 41 копійку, а разом 7 466 ( сім тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 72 копійки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що при вирішенні спору суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4,, підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Треті особи в судове засідання явку своїх представників в судове засідання не забезпечили.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення третіх осібПрАТ «СК «Україна», МТСБУ про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.305 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб ПрАТ «СК «Україна» та МТСБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 січня 2016 року близько 13 годин 15 хвилин в м. Києві по вул. Столичне шосе, 4, ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «DAEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, виїжджаючи з прилеглої території не врахував безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_5, вимог Правил дорожнього рухуУкраїни.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі №752/2670/16 - п, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

В результаті вчинення ОСОБА_5 протиправних дій, отримав пошкодження автомобіль марки «NISSAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, чим було заподіяно майновий збиток позивачці ОСОБА_4

Вартість відновлювального ремонту встановлено звітом № 611 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику колісного транспортного засобу внаслідок його пошкодження та становить 56 905 гривень 31 копійка.

На момент ДТП, відповідальність власника автомобіля марки «DAEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5, була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АІ/5596578 у ПрАТ «СК «Україна». Ліміт відповідальності по майновій шкоді становить 50000 гривень, з нульовою франшизою (а.с. 6 ).

23 березня 2016 року позивачка звернулася із рекомендованим листом про виплату страхового відшкодування до ТОВ «Фінанс Лайн» (а.с. 14).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення та інформації розміщеної на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта», уповноважений представник ПРаТ «СК «Україна» отримав документи від позивача 25 березня 2016 року, про те, не вчинив жодних дій спрямованих на здійснення виплати страхового відшкодування.

Станом на даний час, ПрАТ «СК «Україна» припинило своє членство в Бюро та було позбавлено ліцензій на всі види страхування. Інформація щодо ліквідації чи визнання банкрутом даної страхової компанії відсутня. Дана ситуація зі страховою компанією змусила позивача звернутися з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі до винної в ДТП особи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме стаття, визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача обов'язку з відшкодування шкоди та не забезпечив реалізацію абсолютного права позивача ОСОБА_4 на відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди матеріальної шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме до стягнення підлягає заподіяна шкода в розмірі 56905 гривень 31 копійку виключно з винної особи, яка заподіяла шкоду - ОСОБА_5

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідними зазначити, що такий висновок колегії суддів не позбавляє права відповідача ОСОБА_5 порушувати питання про захист його майнового інтересу як страхувальника та оспорювати невиконання ПрАТ СК «Україна» своїх обов'язків страховика щодо несплати страхового відшкодування.

Згідно з ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до складу судових витрат включаються витрати на правову допомогу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витратами на правову допомогу є витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Правова допомога позивачеві по складанню процесуальних документів по даній справі згідно Договору №5616 (а.с.26,27) фактично надається з серпня в 2016 року. Відповідно до довіреностей на виконання умов договору від імені ТОВ «Юридична компанія «Правова Рада» в інтересах ОСОБА_4 діяли працівники ТОВ «Юридична компанія «Правова Рада» Закону України ОСОБА_7 (а.с.31) та ОСОБА_2 (а.с.129). На виконання умов Договору про надання праовової допомоги, позивачем ОСОБА_4 на рахунок ТОВ «Юридична компанія «Правова Рада» 15 серпня 2016 року було здійснено оплату за надання юридичних послуг в сумі 2000 гривень (а.с.29).

Понесені позивачем витрати на правову допомогу по даній справі в сумі 2000 гривень є розумними, тобто відповідають складності, обсягу та характеру наданої працівниками ТОВ «Юридична компанія «Правова Рада» допомоги та підлягають стягненню з відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру поданої фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік, установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 57 409 гривень 31 копійку, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 574 гривні 20 копійок.

Оскільки колегія суддів дійшла до висновку про задоволення позовних вимог, то до стягнення підлягає судовий збір за подання позову до суду в сумі 574 гривні 20 копійок.

Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за подачу апеляційної скарги в сумі 631 гривню 62 копійки, оскільки відповідно до пп. 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви( 574,20 Х 110%=631,62).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року скасувати в частині стягнення розміру заподіяної шкоди, судових витрат та ухвалити в цій частині нове, наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 56 905 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот п'ять) гривень 31 копійку, 504 (п'ятсот чотири) гривні витрати пов'язані з оплатою проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 574 (п'ятсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 631 гривню 62 копійки а разом 60615 (шістьдесят тисяч шістьсот п'ятнадцять) гривень 13 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: