Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 320/4598/16-ц Головуючий у 1 інстанції Кучеренко Н.В. Номер провадження 22-ц/778/1925/17 Суддя-доповідач Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді: Кухаря С.В.,

суддів: Крилової О.В.,

Полякова О.З.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_5, до ОСОБА_3, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування та вселення, за участю третьої особи - ОСОБА_6,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 9/32 частин будинку АДРЕСА_1, після смерті його дружини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а також усунути перешкоди в користуванні шляхом його вселення в будинок АДРЕСА_1, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1, померла його дружина ОСОБА_7, після її смерті залишилось вищевказане спадкове майно. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття його частини спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про спадщину, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок, оскільки відповідач перешкоджає йому в оформленні спадщини, утримуючи правовстановлюючий документ у себе, та перешкоджає у користуванні спадковим майном.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на 9/32 частин будинку АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Усунуто перешкоди в користуванні шляхом вселення ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову щодо вселення позивача та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

В частині задоволення позову щодо визнання за позивачем права власності рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом попередньої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4 є чоловіком померлої ОСОБА_7., що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 14 березня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №142 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 15 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №100 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, яке складається з 9/32 частин будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Іншім спадкоємцями окрім позивача після смерті ОСОБА_7 є її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття частини його спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до рішення народного суду м. Мелітополя від 02 березня 1982 року, свідоцтва про право на спадщину від 04 серпня 1988 року та реєстраційного свідоцтва від 16 серпня 1988 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на 27/32 частин будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом задоволено позов позивача в частині визнання за ним права власності на частину спадкового майна а саме: визнано за ОСОБА_4, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на 9/32 частин будинку АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 41 Конституції України та вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про задоволення позовних вимог в частині вселення до помешкання власником частини якого став позивач.

Так, суд зазначив, що з показань свідків вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не впускає позивача в будинок, чим позбавила позивача права користування будинком, його особистими речами, які залишились в будинку. Суд вважаєв що відсутні підстави не довіряти показанням вказаних свідків, оскільки їх показання не суперечать одне одному та підтверджуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що судом вирішено визнати за позивачем ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 9/32 частин будинку АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 чинить позивачу ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні ним права користування майном, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні шляхом вселення ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вселення позивача зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилалась апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: