Дата документу 18.05.2017
Справа № 334/869/17
Провадження № 2/334/1634/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, вказавши в заяві, що 09.09.2015 ОСОБА_1 звернулась до Запорізького міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу. Того ж дня наказом ЗМЦЗ їй було надано статус безробітної, а з 16.09.2015, призначено виплату допомоги по безробіттю. 24.03.2016 припинено реєстрацію відповідача, як безробітної у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, після чого ЗМЦЗ була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачеві відповідно до п.18 ч.2ст.22 Закону № 5067, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним. Під час проведення перевірки встановлено, що відповідач, маючи статус безробітної, виконувала роботу згідно з договором підряду від 01.12.2015, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЖК- Запоріжжя», про що ЗМЦЗ складено акт № 1І3 від 24.03.2016.

Отже, відповідач не виконала обовязок, що був покладений на неї, як на безробітну, а саме - своєчасно не повідомила про наявність обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставної виплати їй допомоги по безробіттю за період з 15.12.2015 по 11.01.2016 у розмірі 491,35 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.2015 ОСОБА_1 звернулась до Запорізького міського центру зайнятості, як така, що шукає роботу. Того ж дня наказом ЗМЦЗ їй було надано статус безробітної, а з 16.09.2015, призначено виплату допомоги по безробіттю. 24.03.2016 припинено реєстрацію відповідача, як безробітної у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування відповідно до п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198.

Під час реєстрації в службі зайнятості відповідач відвідала інформаційний семінар, де її було ознайомлено з законодавством про зайнятість та памяткою «Ваші права - Ваші обовязки» (під особистий підпис у додатку №1 до персональної картки).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067- VI, зареєстровані безробітні зобовязані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.1. ст.45 Закону № 5067 реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції припиняється у разі зайнятості особи.

ЗМЦЗ була проведена перевірка обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідачеві відповідно до п.18 ч.2ст.22 Закону № 5067, Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року № 60/62. Під час проведення перевірки встановлено, що відповідач, маючи статус безробітної, виконувала роботу згідно з договором підряду від 01.12.2015, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЖК- Запоріжжя», про що ЗМЦЗ складено акт № 113 від 24.03.2016.

Відповідно до Порядку, реєстрація безробітного в центрі зайнятості припиняється з дня укладання цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Згідно зі ст. 36 Закону № 1533, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг та сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання послуг.

Відповідно до ст.. 1212 УК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, відповідач не виконала обовязок, що був покладений на неї, як на безробітну, а саме - своєчасно не повідомила про наявність обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, що призвело до безпідставної виплати їй допомоги по безробіттю за період з 15.12.2015 по 11.01.2016 у розмірі 491,35 грн.

До відповідача надсилалась претензія № 1669/07-05 від 14.06.2016 з вимогою щодо повернення вищезазначених коштів, але відповідачем суму заборгованості не погашено.

Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення на користь позивача з відповідача сума сплачених коштів в розмірі 491,35грн., а також згідно ст. 88 ЦПК України на користь держави мають бути стягнуті судові витрати на оплату судового збору 1600,00грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 1212 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН) на користь Запорізького міського центру зайнятості (код ЕДРПОУ: 20482573, банк одержувача: ГУДКС України у Запорізькій обл. МФО: 813015 р/р: 4384) безпідставно сплачені кошти у розмірі 491,35 грн. (чотириста девяносто одна грн. 35 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН) на користь держави судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було ухвалене рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі заяви про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя: Колесник С. Г.