Ухвала іменем україни 24 травня 2017 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за рішенням Приморського районного суду

м. Одеси від 26 жовтня 2009 року з нього на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Зазначав, що з моменту ухвалення вказаного рішення погіршився його майновий стан і він немає можливості сплачувати зазначену суму аліментів, оскільки його заробітна плата становить 1 219 грн на місяць, при цьому він сплачує аліменти на утримання своїх батьків.

Крім того, враховуючи, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини він мав нерегулярний мінливий дохід, а тому аліменти були визначені у твердій грошовій сумі, однак наразі його дохід стабільний, оскільки він працює на посаді інструктора-матроса у ГО «Асоціація українських мореплавців», у зв'язку зі чим просив стягнути з нього на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із поданими запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відсутні докази погіршення майнового стану ОСОБА_3, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, при цьому зменшення розміру аліментів погіршить матеріальні інтереси доньки, оскільки її мати, відповідач по справі, не працює та немає достатніх коштів для повноцінного утримання дитини.

Колегія суддів не може повністю погодитись із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Приморського районного суду

м. Одеси від 26 жовтня 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 14 травня 2009 року до її повноліття.

Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів, ОСОБА_3 зазначав, що його матеріальне становище значно погіршилось, він працює на посаді інструктора-матроса у ГО «Асоціація українських мореплавців» з посадовим окладом у розмірі 1 219 грн, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року, яке було змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від

22 квітня 2015 року, він має сплачувати аліменти на утримання своїх батьків

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі 1/10 частини на кожного зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22 квітня 2014 року.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2013 року у справі № 6-143 цс13.

Відмовляючи в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суди попередніх інстанцій виходили із того, що відсутні докази погіршення майнового стану ОСОБА_3 При цьому судом апеляційної інстанції було враховано дані листа Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області від 30 грудня 2015 року та зазначено, що ОСОБА_3 отримав заробітну плату за лютий 2014 року у розмірі 2 438 грн, за березень 2014 року - 3 657 грн, за квітень 2014 року - 3 657 грн, за січень 2015 року -

3 657 грн, за лютий 2015 року - 3 657 грн, за березень 2015 року - 3 817 грн. Крім того, згідно з інформацією АІС «Податковий блок» станом на 29 грудня

2015 року громадянин ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в ДПІ в Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, де обраховується його дохід від підприємницької діяльності.

Однак судом апеляційної інстанції не було враховано, що надані відомості з Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області стосуються поквартального доходу ОСОБА_3, а не щомісячного, крім того, згідно даних листа інформацію щодо доходів від підприємницької діяльності можна отримати за окремим запитом за місцем основної реєстрації ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції не повно встановив фактичні обставини у справі, неправильно оцінив докази щодо доходу

ОСОБА_3, не встановив наявність в останнього доходу від підприємницької діяльності, безпідставно не врахував рішення апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року, за яким з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання його батьків, у зв'язку із чим прийшов до передчасного висновку про відсутність погіршення майнового стану позивача.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, неповно встановив фактичні обставини справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуваннюіз направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з підстав передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович