Провадження № 2/401/7/17
Справа № 401/4809/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Баранець А.М., при секретарі Христенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську Кіровоградської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми та штрафних санкцій, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та часткове визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 року до Світловодського міськрайонного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі ТОВ «Сучасний Факторинг») з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь борг в сумі 16787,24 грн., штраф в сумі 3600,00 грн., збитки від інфляції в сумі 13244,94 грн., 3% річних в сумі 1383,26 грн., 1218,00 грн. судового збору (а.с.2-10).

Позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» обгрунтовує умовами договору №490 від 10.11.2012 року та умовами додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і згідно яких ФОП ОСОБА_2 відступив позивачеві право грошової вимоги від ОСОБА_3 за поставку будівельних виробів та за їх монтаж.

ОСОБА_3 звернулась до Світловодського міськрайонного суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2, в якій просить розірвати договір №490 від 10.11.2012 року та додаткову угоду №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також визнати недійсною додаткову угоду №005337 від 10.11.2012 року, укладену між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2 про відступлення ОСОБА_2 та прийняття ТОВ «Сучасний Факторинг» права грошової вимоги від ОСОБА_3 по договору №490 від 10.11.2012 р. (а.с.96-99)

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовує невиконанням ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору №490 від 10.11.2012 р. та невідповідністю вчинення ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2 додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 вимогам ст.517 ЦК України, якою передбачені докази про нового кредитора у зобов'язанні.

Представник ТОВ «Сучасний Факторинг» у судове засідання не з'явився. Про дату і час слухання справи повідомлений. У адресованій до суду заяві просить справу розглянути без його участі, первісний позов підтримує повністю, проти зустрічного позову заперечує.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти первісного позову заперечила, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, пояснивши, що на даний час ФОП ОСОБА_2 свої зобов'язання по договору №490 від 10.11.2012 року не виконав, що підтверджується відсутністю видаткової накладної з підписом ОСОБА_3 про отримання виробів, тому є підстави для розірвання цього договору та додаткової угоди до нього. При цьому представник ОСОБА_3 зазначила, що між ФОП ОСОБА_2 існували інші правовідносини, за якими ОСОБА_3 підписала акти виконаних робіт, і які до договору №490 від 10.11.2012 року відношення не мають. Вважає, що задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісних позовних вимог.

ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що первісний позов ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягає задоволенню в зв'язку із виконанням ним умов договору №490 від 10.11.2012 року у повному обсязі, що підтверджується документально. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, зазначивши, що для його задоволення відсутні підстави.

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду із письмовою заявою про застування до позовних вимог ОСОБА_3 позовної давності (а.с.203 Т.1).

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

10.11.2012 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався передати у власність ОСОБА_3 вироби, а остання зобов'язалась прийняти ці вироби та сплатити їх вартість та за роботи по їх монтажу 25175,53 грн., із яких 2089,57 грн. сплачує в день підписання цього договору, а залишок сплачує протягом 10 днів.

Додатковою угодою №005337 від 10.11.2012 року, укладеною між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінено порядок оплати по договору №490 від 10.11.2012, а саме сторони домовились, що ОСОБА_3 сплачує залишок в сумі 23085,96 грн. рівними частками з грудня 2012 року по жовтень 2013 року по 2098,72 грн. щомісячно на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» на підставі генерального договору відступлення права вимоги СФ 2012400 від 27.04.2012 року. Умовами додаткової угоди передбачений штраф в розмірі 300,00 грн. у випадку пропущення ОСОБА_3 чотирьох і більше платежів за пропуск кожного платежу. У судовому засіданні ФОП ОСОБА_2 пояснив, що в додатковій угоді помилково зазначено про поставку вікон та дверей, оскільки у даному випадку в якості зразку додаткової угоди був використаний інший договір, в якому йшлося про вікна та двері.

Проаналізувавши умови договору №490 від 10.11.2012 року, суд приходить до висновку, що даний договір містить в собі елементи різних договорів - поставки та підряду, тобто є змішаним, що передбачено ч.2 ст.628 ЦК України, згідно якої сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно рахунку №152 від 10.11.2012 року визначено кошторис на виконання робіт в квартирі ОСОБА_3 та вартість виробів, з якими ці роботи виконуватимуться - на загальну суму 25175,53 грн., із яких 11129,69 грн. вартість виробів з доставкою, а 14045,84 грн. вартість робіт (а.с.227 Т.1).

На виконання своїх зобов'язань за договором №490 від 10.11.2012 року ФОП ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_4 договір підряду №10 від 10.11.2012 року, за умовами якого останній зобов'язався протягом двадцяти днів двома етапами виконати будівельні роботи із застосуванням будівельних матеріалів ФОП ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, тобто за місцем проживання ОСОБА_3, а ФОП ОСОБА_2 зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх (а.с.228-230 Т.1).

Згідно накладних №154, №159 від 10.11.2012 р., №155 від 15.11.2012 (а.с.231-233 Т.1), накладних №156 від 19.11.2012 р., №157 від 21.11.2012 р., №158 від 22.11.2012 р. (а.с.236-238 Т.1) ОСОБА_4 були передані будівельні матеріали для доставки ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 на загальну суму 11129,69 грн.

Згідно акту приймання-передачі від 16.11.2012 р. ОСОБА_4 передав, а ФОП ОСОБА_2 прийняв 1-й етап робіт відповідно до договору підряду №10 від 10.11.2012 р. (а.с.234 Т.1).

Згідно акту приймання-передачі від 16.11.2012 р. ФОП ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.235 Т.1).

Згідно акту приймання-передачі від 22.11.2012 р. ОСОБА_4 передав, а ФОП ОСОБА_2 прийняв 2-й етап робіт відповідно до договору підряду №10 від 10.11.2012 р. (а.с.239 Т.1).

Згідно акту приймання-передачі від 22.11.2012 р. ФОП ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.240 Т.1).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив факт поставки виробів ОСОБА_3 та монтаж за місцем її проживання в квартирі АДРЕСА_1.

З наведених письмових доказів та показів свідка вбачається, що ФОП ОСОБА_2 умови договору №490 від 10.11.2012 року виконані.

Даний факт підтверджується трьома платежами ОСОБА_3 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» 17.12.2012 р., 15.01.2013 р., 21.02.2013 р. (а.с.139-141 Т.1) та відсутністю будь-яких претензій до ФОП ОСОБА_2 протягом більше трьох років.

Суд критично оцінює ствердження представника ОСОБА_3 про те, що акти виконаних робіт, підписаних ОСОБА_3 не відносяться до договору №490 від 10.11.2012 року, оскільки в цих актах є посилання на цей договір, доказів про інші правовідносини з ФОП ОСОБА_2 нею не надано.

Відступлення права грошової вимоги є правом кредитора і в даному випадку передбачено правилами ст.512-519 та ст.1077 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до викладеного первісний позов ТОВ «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_3 підлягає задоволенню. Розрахунки заявлених до стягнення сум суд вважає правильними та такими, що передбачені умовами додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, яка була укладена між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також нормами ст.509, 525, 526, 549, 610-612, 625, 626, 627 ЦК України.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3, то суд вважає, що він задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Згідно ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У даному випадку відсутні підстави для розірвання договору №490 від 10.11.2012 року та додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в зв'язку із відсутністю порушень цих договорів ФОП ОСОБА_2, що судом встановлено відповідно до вищенаведених висновків.

Підстави для визнання недійсною додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, укладеної між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2 про відступлення ОСОБА_2 та прийняття ТОВ «Сучасний Факторинг» права грошової вимоги від ОСОБА_3 по договору №490 від 10.11.2012 р. відсутні, оскільки дана угода укладена з додержанням норм ст.1077, 512 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1-5 ст.213 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У даному випадку додаткова угода №005337 від 10.11.2012 року, укладена між ТОВ «Сучасний Факторинг» та ОСОБА_2, щодо її недійсності нормами ст.213, 215 ЦК не охоплюються.

Окрім цього згідно ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначалось вище представником ОСОБА_2 заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3 (а.с.203 Т.1).

Згідно ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У договорі №490 від 10.11.2012 року не встановлені строки поставки виробів та виконання робіт.

Згідно ч.2 ст.846 ЦК якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Суд вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності вимог ОСОБА_3 почався 22.11.2012 р., коли був підписаний акт приймання-передачі, згідно якого ФОП ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.240 Т.1).

Керуючись ст.ст. 213, 215, 261, 267, 509, 525, 526, 549, 610-612, 625, 626, 627, 651, 1077 ЦК України,ст.209, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Сучасний Факторинг» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» борг в сумі 16787,24 грн., штраф в сумі 3600,00 грн., збитки від інфляції в сумі 13244,94 грн., 3% річних в сумі 1383,26 грн., 1218,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Баранець А.М.