У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Черкаського відділення публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 про припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненою його поруку перед ПАТ «Укрсоцбанк» з 20 жовтня 2008 року за договором поруки, укладеним 24 жовтня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_6; визнати недійсним договір про внесення змін до договору поруки від 24 жовтня 2006 року, укладеного 29 жовтня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Позов мотивовано тим, що 24 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір поруки в забезпечення виконання ОСОБА_7, зобов'язань за кредитним договором про надання невідновлювальної кредитної лінії, укладеним 24 жовтня 2006 року між ОСОБА_7 та банком, по якому банк надав останній у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 52 000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим строком повернення кредиту до 21 жовтня 2016 року.

Наприкінці березня 2014 року позивачу стало відомо, що в жовтні 2008 року між відповідачами була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до кредитного договору, згідно умов якої з 20 жовтня 2008 року розмір відсоткової ставки за користування кредитом по кредитному договору збільшився до 15 % процентів річних.

Разом з тим, банк ніяких повідомлень про вказані зміни відсоткової ставки для ОСОБА_7 за користування кредитом по кредитному договору не направляв. Згоди на продовження поруки щодо таких змін умов кредитного договору позивач не надавав, а також ніяких додаткових угод до договору поруки щодо вказаних змін з відповідачами на момент підвищення відсоткової ставки не підписував, у зв'язку із чим звернувся до суду з відповідним позовом про припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року вказане рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду справи, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року рішення районного суду скасовано, позов задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» з 20 жовтня 2008 року за договором поруки, укладеним 24 жовтня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Визнано недійсним договір про внесення змін до договору поруки від 24 жовтня 2006 року, укладений 29 жовтня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк», не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після укладення між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_7 кредитного договору та між банком і ОСОБА_6 договору поруки (від 24 жовтня 2006 року), позивачу було направлено повідомлення про порушення позичальником своїх зобов'язань перед банком (22 грудня 2010 року), де було вказано суму заборгованості та відсоткову ставку 15%. Не оспорюючи факт підвищення відсоткової ставки, і фактично погоджуючись з нею, сторони уклали договір про внесення змін до договору поруки, а кредитор і позивальник ще й графік погашення кредиту.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач був обізнаний про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором як поручитель, і фактично погодився з цим, уклав з банком договір про внесення змін до договору поруки, а тому доводи позивача про те, що зміна відсоткової ставки та зміни до договору поруки необхідно визнати недійсними не знайшли свого обґрунтування в судовому засіданні, нічим об'єктивно не підтверджені. Крім того, позивач, на думку місцевого суду, пропустив строк звернення до суду з позовом, з урахуванням того, що з часу отримання в грудні 2010 року позивачем вищезгаданого повідомлення про порушення позичальником (ОСОБА_7.) своїх зобов'язань перед банком, в якому вказувалась вже підвищена ставка по процентам, і до звернення до суду з даним позовом (травень 2014 року) пройшло більше трьох років.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що банком було допущено у 2008 році збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке в порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України. Висновки місцевого суду про те, що з ОСОБА_6 як поручителем було погоджено банком збільшення процентної ставки за кредитним договором, не відповідають обставинам справи, згідно яких згода (дійсна воля) поручителя в належній письмовій формі висловлена не була, в зв'язку з чим слід визнати припиненою поруку ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» з 20 жовтня 2008 року за договором поруки, укладеним 24 жовтня 2006 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Згідно висновків апеляційного суду, договір від 29 жовтня 2012 року є «додатковим правочином», яким внесено зміни до основного правочину - договору поруки між сторонами від 24 жовтня 2006 року та, з урахуванням того, що порука за основним зобов'язанням визнана припиненою, внесення вказаних змін суперечить ст.559 (припинення поруки), ст.598 (зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом) ЦК України. У зв'язку з наведеним вказаний договір про внесення змін до договору поруки слід визнати недійсним.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 жовтня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 52 000 доларів США, строком до 21 жовтня 2016 року зі сплатою 13% річних.

В забезпечення цього договору, того ж дня між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки.

Додатковою угодою № 1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії, укладеною 28 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитом до 15% річних з 20 жовтня 2008 року.

29 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір про внесення змін до договору поруки, згідно якого пункт 2.1.2 договору поруки викладено у наступній редакції: «сплата процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, а також додатковими угодами про внесення змін (доповнень) до договору, яким обумовлене Основне зобов'язання, згідно з якими буде змінюватися розмір процентної ставки, а також сплати комісії у розмірі, строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов'язання».

Додатковою угодою №1 від 28 жовтня 2008 року внесені зміни до кредитного договору, згідно з якими з 20 жовтня 2008 року збільшена процентна ставка за користування кредитом до 15%.

Договором від 29 жовтня 2012 року про внесення змін до договору поруки, пункт 2.1.2 вказаного договору, у якому було зазначено про встановлений розмір відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 13% річних, викладено у новій редакції, згідно якої не встановлено нового розміру відсоткової ставки, а лише зазначено що такий розмір визначається договором та додатковими угодами, якими обумовлене Основне зобов'язання.

Умовами договору поруки не передбачено, що кредитор має право змінювати умови кредитного договору без згоди поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності.

На ім'я боржника - позичальника ОСОБА_7 і на ім'я поручителя ОСОБА_6 22 грудня 2010 року банком направлялися листи - вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2006 року, які, згідно доводів відповідача, кожним з адресатів отримані 23 жовтня 2010 року, про що свідчать додані банком копії судових повідомлень про вручення судових повісток і рекомендованих листів (а.с. 40-41 (зворотній бік). В цих листах зазначається, що банк надав ОСОБА_7 кредит в сумі 52000 доларів США зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 21 жовтня 2016 року на умовах, визначених договором кредиту.

Апеляційний суд дав належну оцінку змісту вказаних листів та, встановивши, що ці листи - вимоги направлялися банком 22 грудня 2010 року на ім'я позичальника ОСОБА_7 та на ім'я поручителя ОСОБА_6 на одну і ту ж адресу: м. Черкаси, вул. С.Смірнова, №2/346, поштові повідомлення про вручення адресатам рекомендованого листа заповнені одним і тим же почерком (рукою), особистих підписів кожного з адресатів не містять, дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності беззаперечного факту отримання ОСОБА_6 вказаної вимоги і його обізнаності про підвищення процентної ставки за користування кредитом.

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що з поручителем це було погоджено (або узгоджено), що мало б бути здійснено у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

В ході розгляду даної справи суд апеляційної інстанції встановив, що додатковою угодою до кредитного договору внесено без згоди поручителя зміни, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності, зокрема збільшено розм'як процентної ставки.

Аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов'язанні.

Обов'язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої статті 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За своєю правовою природою надання поручителем згоди на внесення до основного зобов'язання таких змін є одностороннім правочином, який за змістом і формою має відповідати вимогам ЦК України та відображати волевиявлення особи (у даному випадку - поручителя).

У постанові Верховного Суду України від 5 червня 2013 року (№ 6-43цс13) зазначено, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-3176цс15, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Встановивши, що банком з 20 жовтня 2008 року було допущено збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке, в порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, в силу вимог ч. 1 ст.559 ЦК України, для припинення поруки.

Також вбачаються обґрунтованими висновки апеляційного суду щодо наявності підстав для визнання недійсним договору від 29 жовтня 2012 року, яким внесено зміни до основного правочину - договору поруки, оскільки вказаний договір є додатковим правочином, та, з урахуванням того, що порука за основним зобов'язанням визнана припиненою, внесення відповідних змін суперечить ст.559, ст.598 ЦК України.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька
Судді: Ю.Г. Іваненко
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська