АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/457/17
Провадження № 22-ц/792/997/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Талалай О.І., Ярмолюка О.І.

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: прокурора Олійник І.О., представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 сільська рада, про визнання незаконним та скасування наказів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 сільська рада, про визнання незаконними та скасування наказів. В обґрунтування позову зазначалось, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.11.2015 року №22-4755-СГ ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради, а наказом від 22.01.2016 року №22-1603-СГ ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :02:017:0074 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради, та передано їй у власність земельну ділянку, площею 2 га. Позивач зазначає, що зазначені накази є незаконними, оскільки передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка відноситься до земель резервного фонду. Посилається на те, що ОСОБА_3 членом колективних сільськогосподарських товариств на території ОСОБА_4 сільської ради не була, у соціальній сфері с. Масівці не зайнята, на території сільської ради не проживала, а тому прийняті Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області накази підлягають скасуванню.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Хмельницької області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення суду про задоволення позову. При цьому, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає хибним висновок суду про те, що позивачем не доведено належності спірної земельної ділянки до земель резервного фонду. Вказує, що судом не взято до уваги, що рішенням сесії ОСОБА_4 сільської ради №2 від 01.06.1995 року затверджено технічний звіт по видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Країна Рад», яким передбачено створення резервного фонду площею 207,8 га. На думку апелянта, дані обставини підтверджуються і планово-картографічними матеріалами, інформацією сільської ради від 19.06.2016 року та інформацією управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі від 18.11.2016 року. Крім того, апелянт вважає, що ОСОБА_3 не була членом КСП «Країна Рад», не була зайнята у соціальній сфері села, не проживала на території сільської ради та не переселялась у сільську місцевість для постійного проживання, а тому не має переважного права на отримання такої земельної ділянки з резервного фонду.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Представники відповідачів в судовому засіданні просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05 листопада 2015 року № 22-4755-СГ ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району (а.с. 11).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 січня 2016 року № 22-1603-СГ ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :02:017:0074 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району, та передано їй у власність земельну ділянку площею 2 га (а.с. 12).

На підставі вищевказаного наказу, ОСОБА_3 зареєструвала 23 березня 2016 року право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13853425 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50) (а.с. 13-14).

Згідно з інформацією ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району від 18.11.2016 року № 803 ОСОБА_3 членом колективних сільськогосподарських товариств на території сільської ради не була, у соціальній сфері села Масівці Хмельницького району не зайнята, на території сільської ради не проживала та не проживає (а.с. 25).

Згідно з чч. 13, 15 ст. 5 Земельного кодексу України (1990 року), сільські і селищні ОСОБА_1 народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як передбачено ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125 ЗК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 9 і ч. 10 ст. 25 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Пунктом 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що резервний фонд земель, який створюється в процесі приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, підлягає перерозподілу в першу чергу між працівниками державних і комунальних закладів, підприємств та організацій культури, освіти й охорони здоров'я та пенсіонерів з їх числа, що проживають у сільській місцевості.

Рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 01.06.1995 року №2 вирішено передати у колективну власність КСП «Країна Рад» 1544,1 га земель (а.с. 33).

Згідно з рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 01.06.1995 року №4 в колективну власність КСП «Країна Рад» передано 1238 га (а.с. 69).

Хмельницьким філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук згідно з Тимчасовим порядком проведення робіт по видачі державних актів колективним сільськогосподарським підприємствам, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.03.1995 року № 8 (чинного на момент проведення робіт), у 1995 році розроблено технічний звіт по видачі державного акта на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству «Країна Рад» с. Масівці Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 26-33).

28 грудня 2001 року ОСОБА_4 сільською радою було прийнято рішення № 01, яким виділено земельні ділянки площею 75 га із земель державної власності соціальній сфері села для ведення особистого підсобного господарства з розрахунку 1,5 га землі на одного громадянина, а також затверджено список працівників соціальної сфери, які мають право на отримання земельної ділянки у власність (а.с. 68).

28 жовтня 2002 року ОСОБА_4 сільською радою було прийнято рішення № 5, яким затверджено технічну документацію по передачі у приватну власність земельних ділянок на території ОСОБА_4 сільської ради працівникам соціальної сфери (розроблену на земельні ділянки загальною площею 51,14 га), а також вирішено видати державні акти на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства працівникам соціальної сфери с. Масівці.

10 грудня 1995 року КСП «Країна Рад» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ 000009 щодо земельної ділянки площею 1544,1 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з рішенням ОСОБА_4 сільської ради від 01.06.1995 року № 2 (а.с. 77).

Відповідно до вимог п. 7 Тимчасового порядку при визначенні земель колективної власності на планово-картографічному матеріалі відображаються землі державної власності, які залишаються у постійному користуванні колективного сільськогосподарського підприємства: землі лісового фонду, землі водного фонду, землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, землі створюваного резервного фонду тощо.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на момент передачі КСП «Країна Рад» земель у колективну власність на території ОСОБА_4 сільської ради резервний фонд загальною площею 207,8 га не відображено на планово-картографічних матеріалах (а.с. 78).

Згідно з довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 20.11.2015 року № 32-28-99.1-3506/15-15 земельна ділянка, яка відводиться у власність ОСОБА_3 відноситься до земель запасу (а.с. 23).

ОСОБА_4 сільською радою у відповіді на запит прокурора №629 від 19.08.2016 року повідомлено про те, що в 1995 році було проведено роздержавлення ВСК «Країна Рад» с. Масівці, в результаті чого утворено резервний фонд площею 203 га. Разом з тим, у відповіді не зазначено, на підставі яких достовірних даних сільська рада дійшла висновку про створення резервного фонду (а.с. 24).

Згідно з довідкою Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 18.11.2016 року № 10-28-99.2-10395/0/15-16 земельна ділянка з кадастровим номером :02:017:0074 до надання у власність відносилась до земель резервного фонду ОСОБА_4 сільської ради та перебувала у державній власності (а.с. 34).

Разом з тим, листом від 29.03.2017 року №22-28-99-.2-2006/15-17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що будь-які відомості щодо віднесення спірної земельної ділянки до резервного фонду у відділі відсутні, у звязку з чим інформація, викладена у листі від 18.11.2016 року № 10-28-99.2-10395/15-16, що земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, відноситься до земель резервного фонду, є помилковою (а.с. 82).

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.10.2015 року за вих. № 22-28-99-10-2131/15-15, а також інформації щодо земельної ділянки, яка розташована в межах :02:017, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіальному органу від 22.10.2015 року, земельна ділянка, що відводиться ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Хмельницького району Хмельницької області загальною площею 2 га, не належала до земель резервного фонду, перебувала у державній власності (а.с. 50, 52).

Згідно з висновком Управління Держземагентства у Хмельницькому районі Хмельницької області від 23.11.2015 року № 3245 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обєктом землеустрою вказано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради, будь-яка інформація про належність вказаної земельної ділянки до резервного фонду відсутня (а.с. 22).

У експлікації земельної ділянки за формою № 6-зем також немає будь-якого посилання на те, що земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_3, належить до резервного фонду (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 і чч. 1, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 2 і ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту одержання відповідачем ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки із земель резервного фонду та факту порушення інтересів держави та прав інших громадян наданням земельної ділянки ОСОБА_3 А тому, обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.11.2015 року № 22-4755-СГ та від 22.01.2016 року № 22-1603-СГ.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду та не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду.

Порушень процесуального закону, які були б підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ ОСОБА_5

Судді:/підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/997/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 47