Провадження № 2/752/1011/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошових коштів,-

встановив?

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач відмовляється виконувати умови укладених між ними договорів позики грошових коштів.

Мотивує свої вимоги тим, що 09 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики грошових коштів відповідно до умов якого відповідачу було надано у борг 1265000 російських рублів з кінцевим терміном повернення грошових коштів до 20 грудня 2013 року.

Про отримання грошових коштів відповідачем було власноручно написано письмову розписку.

Відповідач свої зобов'язання за договорами позики від 09.09.2013 року не виконав, суму боргу не повернув, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 1265000 російських рублів та три процента річних від простроченої суми за період 945(з 21.12.2013 року по 22.07.2016 року) днів, що становить в загальній сумі 1363254 російських рубля 10 копійок станом на 22.07.2016 року та вирішити питання про судові витрати.

Представник позивача надіслав до суду заяву у якій підтримав вимоги позовної заяви та просив суд позов задовольнити.

Відповідач не з'явилися в судове засідання. При цьому заява про відкладення справи не надходило. В судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, а тому суд визнаючи причини неявки в судове засідання відповідача такими що відбулися за відсутності поважних причин, вважає за можливе вирішити справу по суті за наявними матеріалами, з врахуванням обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків.

В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач ОСОБА_1, як позикодавець та відповідач ОСОБА_2, як позичальник.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 1265000 російських рублів, а відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти написав письмову розписку (а.с. 7).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд вважає, що позивачем доведено правомірність вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 1265000 російських рублів.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних від простроченої суми за період з 21.12.2013 року по 22.07.2016 року у розмірі 98254 російських рубля 10 копійок.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

При цьому суд зазначає, що станом на 26 травня 2016 року офіційний курс гривні до російського рубля становить 1 російський рубль = 0.46864 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, які в конкретному випадку становлять 5307.83 гривні.

Керуючись ст.ст. 213-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі - 1363254(один мільйон триста шістдесят три тисячі двісті п'ятдесят чотири) російських рублів 10 копійок, що за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення становить в еквіваленті 638875(шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п'ять) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5307(п'ять тисяч триста сім) гривень 83 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак