АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2478/17 Справа № 192/2426/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Щербина Н. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Новопокровської селищної територіальної громади Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділ її в натурі, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Новопокровської селищної територіальної громади Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділ її в натурі (а.с.99).

Не погодившись з рішенням суду,ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 7,11 умовних кадастрових гектарів, вартістю 270579,00 грн., яка належала колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко Солонянського району Дніпропетровської області на підставі Державного акта про право колективної власності на землю НОМЕР_1, який був виданий на підставі рішення Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16 травня 1995 року № ІІІ/ХХІІ та виділити її в натурі із земель запасу, створеного Мопрівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області під час передачі землі у колективну власність, землі запасу якої передані Новопокровській селищній територіальній громаді Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.104-107).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки відділу Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області №2/11-3774 від 04 грудня 2012 року (а.с.13) та списків членів КСП "ім.Шевченка", доданих до Державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_1 від 25 грудня 1995 року (а.с.10-11), у вказаних списках до Державного акту під № 218 значиться ОСОБА_4.

Згідно архівної довідки Солонянської РДА від 24 жовтня 2012 року №П-43 по документах архівного фонду колгоспу (КСП) ім. Шевченка в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників значиться «ОСОБА_4», який по наявних документах працював з 1993 по 1997 рік (а.с.88).

Солонянська РДА 12 травня 2016 року надала відповідь адвокату Шило Т. В. (а.с.12) стосовно того що, ОСОБА_4 не виготовлявся сертифікат на земельну частку (пай), а відповідно до листа відділу Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області від 04 грудня 2012 року (а.с.13) громадянин ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримував та державний акт не виготовлявся.

Науково-технічна документація по підготовці документів, що посвідчують право власності або користування землею «Схема поділу земель колективної власності на земельні частик (паї) КСП ім. Шевченка Солонянскього району Дніпропетровської області» (а.с.70-87) свідчить про те, що в 1997-1999 роках відбувалося розпаювання земель КСП ім. Шевченко, вихід зі складу членів КСП.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не довів суду свого права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Шевченка» у зв'язку з ненаданням доказів свого членства.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (п.24 Постанови ППВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Відповідно до вимог ст.1 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Підтвердження членства позивача в КСП ім. Шевченка підтверджується Державним актом про право колективної власності на землю, разом з невід'ємним додатком - списком громадян, членів КСП.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивач на час паювання сільськогосподарських земель був членом спілки пайовиків, мав право на земельну частку (пай), в розмірі земельної частки 7,11 га і право на виділення цієї земельної ділянки в натурі, та був включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач був прийнятий в члени колгоспу ім.Шевченка в 1993 році та пропрацював на даному підприємстві до 1997 року. На час видачі КСП ім.Шевченка державного акта на право колективної власності на землю був його членом та був включений в Додаток № 1 до Державного акту під № 281.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на час видачі Державного акту на землю позивачу ОСОБА_4 сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім'я безпідставно не видавався.

Такий сертифікат видається громадянину України - членові колективного сільськогосподарського підприємства і засвідчує право на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності підприємства, у вказаному розмірі (в умовних кадастрових гектарах) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Враховуючи викладене, колегія судді прийшла до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, а тому позов належить задовольнити та за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай).

Щодо позовних вимог в частині виділення належної йому земельної частки (паю) із земель запасу, створеного Мопрівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області під час передачі землі у колективну власності, землі запасу якої передані Новопокровській селищній територіальній громаді Солонянського району Дніпропетровської області, колегія суддів в цій частині погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки питання виділу земельних часткок (паїв) у натурі не входить до компетенції суду, але належить до повноважень відповідних органів державної влади та місцевого самоврядування, позивачем не наведено доказів відмови у виділенні йому земельної частки (паю) в натурі, а також позовна вимога не містить прохання зобов'язати такий орган виділити земельну частку (паю) у натурі, у зв'язку з чим така вимога є передчасною та не може бути задоволена.

З огляду на це рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови позивачу в задоволені позовних вимог про визнання права власності на земельну частку (пай), та прийнятті нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року в частині відмови в визнанні за ОСОБА_4 права власності на земельну частку (пай) скасувати та ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну частку (пай) розміром 7,11 умовних кадастрових гектарів, вартістю 270579,00 грн., яка належала колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченко Солонянського району Дніпропетровської області на підставі Державного акта про право колективної власності на землю НОМЕР_1, який був виданий на підставі рішення Мопрівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 16 травня 1995 року № ІІІ/ХХІІ.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: