ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7896/17
провадження № 4-с/753/247/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді Набудович І.О.,

при секретарі Петрик А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережної Ольги Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (стягувач у виконавчому провадженні) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережної О.О., в якій просить : 1) визнати незаконними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. по виконавчому провадженню при винесенні повідомлення про повернення стягувачу виконавчих документів без прийняття до виконання від 22 лютого 2017 року; 2) скасувати повідомлення головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. від 22 лютого 2017 року про повернення виконавчих документів стягувачеві без прийняття до виконання щодо виконавчих листів про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення пені, судового збору.

Скаргу ПАТ «Родовід Банк» мотивовано тим, що 11 травня 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва було ухвалено рішення на користь ПАТ «Родовід Банк» у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого 4 січня 2017 року АТ «Родовід Банк» отримав виконавчий лист щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором та виконавчий лист про стягнення пені та судового збору. АТ «Родовід Банк» звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчих провадженнь. 18 квітня 2017 року скаржник отримав повідомлення про повернення стягувачу виконавчих документів без прийняття до виконання від 22 лютого 2017 року, яке винесене головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережною О.О. Підставою для винесення такого повідомлення було те, що виконавчі документи на виконання надійшли без квитанції про сплату авансового внеску. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи, в той час, як АТ «Родовід Банк» в розмірі 99,99 відсотків належить Державі України в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади, і здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників Держави, тобто державні органи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України позивач належить до суб'єктів господарювання державного сектора економіки. Таким чином, скаржник, як орган державної влади, звільнений від сплати авансового збору, що не було враховано державним виконавцем при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережна О.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень чи пояснень по суті скарги до суду не направила.

З урахуванням положень ЦПК України, а також з огляду на те, що представник скаржника подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились.

Дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 4 Закону визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

4 січня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі № 761/17302/158 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» пені та судового збору. Згідно резолютивної частини рішення, яка зазначена у виконавчих листах, судом стягнуто на користь вказаного банку з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 334,84 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 8 931,40 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 3 298,65 доларів США, 3% річних у розмірі 1 104,79 доларів США, а також судовий збір у розмірі 359,19 грн. Також судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» пеню в розмірі 76 369,72 грн. та судовий збір в розмірі 240,55 грн./а.с.6-9/.

Стягувач - ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявами про відкриття проваджень щодо вказаних виконавчих листів.

18 квітня 2017 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережною О.О., за результатами розгляду заяв стягувача - ПАТ «Родовід Банк» винесено Повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання /а.с.а.с. 11-12, 14-15/.

Державним виконавцем в обгрунтування відмови в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів № 761/17302/15, виданих 4 січня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва, зазначено, що виконавчі документи не відповідають вимогам п.8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

У скарзі до суду ПАТ «Родовід Банк» зазначено, що в даному випадку наявні підстави для звільнення цього Банку від сплати авансового внеску як органу державної влади, оскільки АТ «Родовід Банк» в розмірі 99,99 відсотків належить Державі України в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади, і здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників Держави, тобто державні органи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України Позивач належить до суб'єктів господарювання державного сектора економіки.

Разом з тим, з відкритих даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що АТ «Родовід Банк» є юридичною особою, яка за організаційно-правовою формою є Публічним акціонерним товариством, акціонерами якого згідно реєстру є 135 акціонерів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ПАТ «Родовід Банк» не звільняється від сплати авансового внеску, оскільки не є державним органом, а є юридичною особою, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків (ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»), і той факт, що 99,9% ПАТ «Родовід Банк» належить Державі Україна, не змінює цієї обставини.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки встановлені судом обставини та відповідні їм докази не підтверджують того факту, що ПАТ «Родовід Банк» є державним органом, якого в силу спеціального Закону звільнено від сплати авансового внеску при подачі заяви про примусове виконання рішення суду. Таким чином, повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 22 лютого 2017 року винесені державним виконавцем у відповідності та в межах повноважень наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 4, 26, 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бережної Ольги Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_3, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.О. Набудович