АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 658/3523/16-ц Головуючий в І інстанції Батовріна І. Г. Провадження №22-ц/791/1049/17 Доповідач: Воронцова Л. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, Державної Казначейської служби України на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до прокуратури Херсонської області, управління СБУ в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_6 звернувся з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 24 травня 2006 року та 21 вересня 2006 року слідчим відділом Управління СБУ в Херсонській області порушено кримінальну справу відносно нього, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України і ч. 2 ст. 28, ст. 366 КК України.

06 червня 2006 року слідчим СВ УСБ України в Херсонській області його було затримано з утриманням в ізоляторі тимчасового тримання Голопристанського РВ УМВС України на 3 доби та направлено подання до Суворовського районного суду м Херсона про застосування відносно нього запобіжного заходу тримання під вартою. Цього ж дня накладено арешт на все належне йому майно.

09 червня 2006 року Суворовським районним судом у задоволенні вище зазначеного подання слідчого СВ УСБ України в Херсонській області відмовлено і обрано відносно нього запобіжний захід підписка про невиїзд.

Неодноразово Суворовським районним судом м. Херсона кримінальна справа поверталася прокурору Херсонської області для організації та проведення додаткового розслідування у звязку з неповнотою досудового слідства, виявленими під час судового засідання грубими порушеннями норм кримінально процесуального кодексу України.

26 жовтня 2012 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області проголошено вирок, яким суд визнав його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ст. 28 КК України і призначив покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, взяв під варту у залі суду.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 квітня 2013 року вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальна справа направлена на новий розгляд іншим складом суду, відносно нього обрано запобіжний захід підписку про невиїзд.

20 грудня 2013 року постановою Каховського міськрайонного суду кримінальна справа була направлена прокурору Херсонської області для організації додаткового розслідування, яка ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2014 року залишена без змін.

Постановами прокурора Каховської місцевої прокуратури від 29 вересня 2016 року та 11 жовтня 2016 року кримінальні провадження за ч. 5 ст. 191 КК України та за ч. 2 ст. 366 КК України відносно нього були закриті п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки не встановлені достатні докази його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Позивач зазначав, що він перебував під слідством і судом з 24 травня 2006 року по 11 жовтня 2016 року, що складає десять років і чотири місяці(124 місяці). За вказаний час він зазнав значних моральних страждань.

Просив, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку призначеного для відшкодування моральної шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду 4 000 000 (чотири мільйона) гривень у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду в сумі 500 000 грн.

В решті частини позовних вимог та в задоволенні позову до Прокуратури Херсонської області, Управління СБУ в Херсонській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, про задоволення позову у повному обємі.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду, щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 000 грн. скасувати.

Письмові заперечення на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Державної казначейської служби підлягаючою задоволенню частково, апеляційну скаргу ОСОБА_6 не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що позивач понад десять років 124 міс., перебував під слідством, з них майже 6 міс. був позбавлений волі, до нього незаконно було застосовано запобіжний захід підписку про невиїзд, відсторонено від роботи, незаконно засуджено, а належне йому майно знаходилось під арештом. Позивач не мав можливості виїхати за межі України, був позбавлений права розпорядження своїм майном, що руйнувало його душевний спокій, завдавало моральних переживань, змушувало нервувати, створювало дискомфорт, порушувало звичайний для нього уклад життя, призводило до порушення нормальних життєвих звязків. Врахувавши надзвичайне свавілля і цинічне порушення прав позивача та з урахуванням принципу співмірності, суд вважав справедливою сатисфакцією стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 24 травня 2006 року та 21 вересня 2006 року слідчим відділом СБУ в Херсонській області порушено кримінальні справи відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України /а. с. 61, 73/.

Постановою слідчого СВ УСБ України в Херсонській області від 06 червня 2006 року накладено арешт на все майно ОСОБА_6 /а.с.64/.

Постановою місцевого суду Суворовського району м. Херсона ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд /а. с. 69/.

Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 жовтня 2012 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 , ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України та із застосуванням ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, повязанні з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на три роки, з конфіскацією всього майна, взято під варту з зали суду /а. с.78 - 84/.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 квітня 2013 року вказаний вирок Каховського міськрайоннного суду Херсонської області скасовано та спрямовано на новий судовий розгляд, ОСОБА_6 звільнено з-під варти, обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд /а. с. 85 90/.

Постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20 грудня 2013 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 направлена прокурору Херсонської області для проведення досудового розслідування, запобіжний захід залишено без змін /а. с. 91 - 94/.

Постановами Каховської місцевої прокуратури Херсонської області від 29 вересня 2016 року та 11 жовтня 2016 року кримінальні провадження за ч.5 ст. 191 КК України та ч.2 ст. 366 КК України відповідно, закриті на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КК України - не встановлені достатні докази доведення винуватості особи і вичерпані можливості їх отримати /а. с. 101 102, 104 106/.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено ст. 56 Конституції України.

За ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 вище зазначеного Закону України право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством та судом у період з 24 травня 2006 року (з часу предявлення йому обвинувачення) по 11 жовтня 2016 року (винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 10 років та 4 місяці 124 місяці.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 3 ст.13 вище зазначеного Закону України передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналогічне правило щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди передбачено й у п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 04.03.1996 року й міститься в розясненнях, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.14 постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із відповідними змінами.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Відповідна правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що встановлюючи розмір моральної шкоди, суд фактично переписав зміст рішення суду у іншій справі, підлягають відхиленню, оскільки, обґрунтовуючи факт заподіяння позивачу моральної шкоди незаконними діями відповідачів, суд посилався і зазначав у своєму рішенні факти і обставини, які стосуються безпосередньо позивача.

Посилання апелянта на те, що суд навязував йому проведення експертизи для визначення розміру заподіяної йому моральної шкоди, однак висновок експертизи не є обовязковим, підлягають відхиленню, оскільки оцінюючи заподіяну шкоду у розмірі 4 000 000 грн, позивач не надав ні розрахунку даного розміру шкоди, ні доказів на підтвердження її заподіяння саме у такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги хворобу його батьків, яка стверджена відповідними медичними документами, підлягають відхиленню, оскільки суд обґрунтовано зазначив, що вказані довідки не містять докази і позивач суду такі не надав, про те, що між незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду та хворобою батьків позивача є причинно наслідковий звязок.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неврахування судом при визначенні розміру моральної шкоди стану економіки та інфляційних процесів є безпідставними і підлягають відхиленню. Так, законом передбачено визначення розміру моральної шкоди виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, що встановлена на час розгляду справи. Суд першої інстанції, як і законодавець, врахувавши інфляційні процеси в Україні у період з 2006 по 2016 року, взяв за розрахунок заробітну плату на час вирішення справи судом у розмірі 3 200 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував всі обставини у даній справі та визначив розмір заподіяної моральної шкоди ОСОБА_6 у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений мінімум.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби підлягають задоволенню частково.

Заслуговують на увагу доводи про те, що не Державна казначейська служба є відповідачем з якого стягується шкода.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. З цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 ст. 1176 ЦК встановлено, що шкода у цих випадках відшкодовується державою.

Згідно зі ст. 2 цього Кодексу держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Згідно з пп. 3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15 квітні 2015 року № 215, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

При вирішенні спору суд не врахував зазначених положень закону помилково зазначивши про необхідність стягнення моральної шкоди із Державної казначейської служби України.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга Державної казначейської служби підлягає задоволенню у зазначеній частині, рішення суду зміні та стягнення з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 500 000 грн .

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року змінити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1
Судді: підпис підписОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: Копія рішення оформлена 02 червня 2017 року Рішення набрало законної сили 01 червня 2017 року

Суддя Секретар судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_7