Провадження №2-з/522/141/17
УХВАЛА

30 травня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву представника ТОВ «Кей-Колект» - ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі №522/28306/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Одеській області, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 року в цілях забезпечення вищеззаначеного позову було накладено арешт на квартиру №14 розташовану в будинку під №44-а по вул. Пастера в м.Одесі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, та суд визнав недійсним договір дарування, в частині відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1, який посвідчений ПНОМНО ОСОБА_5, р.№3510 від 01.04.2003 року в частині ? частки квартири АДРЕСА_1; визнав право власності за ОСОБА_2 на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Заявник просить скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою 05.02.2014 року, мотивуючи свою вимогу тим, що зазначене приміщення знаходилось в іпотеці у АКІБ «УкрСиббанк» та згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011 року право вимоги по кредитному договору №0 від 12.02.2007 року та договору іпотеки від 12.02.2007 року перейшло до ТОВ «Кей-Колект», оскільки наявність даного арешту перешкоджає заявнику задовольнити право вимоги за рахунок іпотеки.

Відповідно до ч.7 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволені позову було відмовлено, провадження по справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель справі задовольнити свої вимоги основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав встановлених ст. 12 цього Закону.

Враховуючи вказані норми матеріального права, саме іпотеко держатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог про погашення заборгованості зобовязаннями, які були забезпеченні предметами іпотеки.

Таким чином, накладення арешту на квартиру, яка до моменту постановлення ухвали була передана у встановленому законом порядку про іпотеку, та збереження даного арешту на час вжиття іпотекодержателем заходів по погашенню заборгованості за кредитним договором, зобовязання яким були забезпечені предметами іпотеки, порушує права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України передбачено поняття цесії, в результаті якої, первісний кредитор (цедент) перестає бути учасником зобовязання, в замість нього в зобовязання особа цесіонарій. При цьому змінюється субєктивний склад зобовязання, але зміст його залишається таким самим.

Оскільки цесія відбувається у повному обсязі, до цесіонарія переходить не тільки саме право вимоги, але і можливість використати засоби його забезпечення, передбачені колишніми субєктами зобовязань.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову, підлягає задоволенню, оскільки вищевказане приміщення знаходилось у іпотеці у АКІБ «УкрСиббанк» згідно договору іпотеки від 12.02.2007 року укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», в якості забезпечення зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.02.2007 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 та згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011 року право вимоги по кредитному договору №0 від 12.02.2007 року та договору іпотеки від 12.02.2007 року перейшло до ТОВ «Кей-Колект»,.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ТОВ «Кей-Колект» - ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі №522/28306/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Одеській області, про визнання права власності - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2014 року, а саме скасувати арешт на квартиру №14 розташовану в будинку під №44-а по вул. Пастера в м.Одесі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

30.05.2017