Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/649/17 2/382/392/17
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачка вказала, що 18 травня 2006 року помер її чоловік ОСОБА_3.

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,77 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України єдиними спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є вона його дружина - та відповідачка по даній справі донька спадкодавця.

В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Проте вважає, що в силу ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка так як проживала разом з ним однією сімєю по день його смерті, а саме на час відкриття спадщини.

В той же час, під час її звернення до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право власності на вищевказане спадкове нерухоме майно, нотаріусом було розяснено про неможливість видачі свідоцтва на дане майно, в звязку з неотриманням під час свого життя ОСОБА_3 правовстановлюючого документа на вищевказане майно.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві…»

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов/язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року, де вказано, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Проте діюст. 23 ЗК України 1990 року зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який мав силу закону.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Просила:

Встановити, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3, який помер 18 травня 2006 року, по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за - ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,77 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_3, який помер 18 травня 2006 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-КВ № 095689 виготовленого згідно розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 27.11.2002 р №456, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №237.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Встановити, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3, який помер 18 травня 2006 року, по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Визнати за - ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,77 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Супоївської сільської ради Яготинського району Київської області, яка належала ОСОБА_3, який помер 18 травня 2006 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-КВ № 095689 виготовленого згідно розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 27.11.2002 р №456, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №237.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.