Справа № 638/1086/17
Провадження № 2/638/2261/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 травня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Наумової С. М.,

секретаря - Крупенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 ,Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном , шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 (шлюбне прізвище Трачук) ОСОБА_4 , 3-я особа ОСОБА_3 ,Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном , шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира № 90 у житловому будинку № 1 по вул. Дерев*янко у м. Харкові, що підтверджується договором дарування від 15.08. 2016року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5., реєстровий номер 2642, а також Витягом про державну реєстрацію прав № 15942661від 15.08..2016 року.

В даний в квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі за адресою : м.Харків вуд Дерев*янко 1 кв 90 з 28.08.2013 року на підставі довіреності від ОСОБА_3, як його представник. До дня реєстрації відповідачка мешкала у гуртожитку , а потім проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. До квартири АДРЕСА_2 відповідачка з*являлася періодично , а останній раз у червні 2016 року.

Між позивачкою та відповідачкою не має ніяких договорів , вони сторонні особи, він вимушений сплачувати комунальні платежі за відповідачку. Реєстрація у належній позивачу квартирі відповідачки обмежу його права власності на неї. Родинних звязків вони не мають Також в квартирі відсутні речі відповідачки, кореспонденції за вказаною адресою вона не отримує та в квартирі не проживає.

.

Позивач та його представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Просили ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з*явились , про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, про що мається відповідна запис в матеріалах справи від представника.

3-я особа ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , проти позов не заперечує.

Представник Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з*явився , про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача його представника ,дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 90 у житловому будинку № 1 по вул. Дерев*янко у м. Харкові, що підтверджується договором дарування нерухомості від 15.08.2016 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5., реєстровий номер 2642, а також Витягом про державну реєстрацію прав № 15942661від 15.08..2016 року.

Згідно п. 3 Договору , дарувальник свідчив , що на момент посвідчення цього договору щодо квартири не існує будь-яких прав третіх осіб , а також відсутності будь які обставини , які обмежують чи забороняють дарувальнику здійснити його власне дарування.

Згідно п. 7 Договору дарувальник ОСОБА_3 надав заяву нотаріусу про те , що відчуження квартири не є спільною сумісною власністю.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № 88 від 17.01.2017р. за вказаною адресою зареєстровані особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Позивач надав дозвіл ОСОБА_3 сину на тимчасове подальше проживання у його квартирі та реєстрацію у неї.

Відповідачка ОСОБА_2 ніяких родинних відносин з позивачем не має.

До дня реєстрації відповідачка мешкала у гуртожитку , а потім проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. До квартири АДРЕСА_3 відповідачка з*являлася періодично , а останній раз у червні 2016 року.

Матеріали справи містять копії Актів від 26.12.2016 року 17.01.2017 року , що підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 в кв. № 90 у житловому будинку № 1 по вул. Дерев*янкоу м. Харкові з червня ,липня 2016 року.

За місцем реєстрації відповідач за медичною допомогою не зверталася , поштову кореспонденцію не отримувала, до КП «Жилкомсервіс» не зверталася з заявами про зберігання за нею права користування житлом .

Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач добровільно залишила житло, тривалий час не мешкає в квартирі ,а з червня-липня 2016 року , не цікавиться нею, не сплачує за квартиру, то вона втратила право користування житловою площею за вищевказаною адресою.

Коли б відповідач вважав , що його права на спірну квартиру були порушені , він мав змогу в будь який час звернутися за захистом своїх порушених прав, але він цього не зробив.

Відповідно до ч. 1ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року визначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним та регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу виконавчої з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняттяз реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів в тому числі, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зазначена правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що відображено в узагальнені судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року за №24-150/0/4-13.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319,391,405 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 41 Консттуції України , ст.ст. 11, 60, 209, 212, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 ,Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном , шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном - квартирою № 90 у житловому будинку № 1 по вул. Дерев*янко у м. Харкові.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 90 у житловому будинку № 1 по вул. Дерев*янко у м. Харкові.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя С.М. Наумова.