Справа № 444/754/17
Провадження № 2/444/523/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Реміцька І. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Забірської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку майна бувшого колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Забірської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності на частку майна колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його бабця, ОСОБА_2, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору і ОСОБА_2 була єдиним членом даного двору.

Стверджує, ОСОБА_2 померла 17 березня 1997 року. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, який вона 11.12.1996 року посвідчила в Забірській сільській раді. Позивач зазначає, що даним заповітом все майно ОСОБА_2 заповіла йому.

Вказує, що з приводу спадкування він звертався до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 588/2016, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок.

У звязку із наведеним просить визнати за ним право власності на житловий будинок в с. Синьковичі по вулиці Хутірна, 13, Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці, ОСОБА_2, що померла 17 березня 1997 року.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адрес суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить задоволити.

Представник відповідача виконавчого комітету Забірської сільської ради в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак подав на адрес суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, однак подала на адрес суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 052342 виданого Забірською сільською радою Жовківського району Львівської області 18.03.1997 року вбачається, що ОСОБА_2 померла 17.03.1997 року .

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_2 померла 17.03.1997 року, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність онукові ОСОБА_1, тобто позивачу по справі, що стверджується копією дублікату заповіту, який був посвідчено секретарем Забірської сільської ради 11.12.1996 року і зареєстровано в реєстрі № 34.

Згідно ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину (не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки) одній або кільком особам, як тим, що входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим організаціям.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом оглянуто належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 444/2826/16-ц, провадження № 2/444/253/2017 за позовом ОСОБА_1 до Жовківської РДА, третя особа Жовківська ДНК про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З довідок № 907, 908 від 27.09.2016 року виданих виконкомом Забірської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 онук ОСОБА_2 проживав разом з нею без реєстрації в будинку № 13 по вулиці Хутірній в с. Синьковичі, Жовківського району Львівської області до дня смерті ОСОБА_2 17.03.1997 року та вели спільне господарство. Водночас ОСОБА_2 до дня смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки позивач ОСОБА_1 проживав без реєстрації разом із ОСОБА_2 до дня її смерті і вели спільне господарство, тому суд приходить до висновку, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2.

Судом встановлено, що з приводу спадкування позивач звертався в Жовківську державну нотаріальну контору, де відкрито спадкову справу № 588/2016, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 45971056 від 29.11.2016 року, однак позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 13 в с. Синьковичі, Жовківського району Львівської області у звязку із тим, що ним не надано необхідні правовстановлюючі документу на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

З виписок з погосподарських книг № 393, 394, 395 від 29.03.2017 року, виданих Забірською сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що будинок № 13 в с. Синьковичі по вулиці Хутірна станом на 30.06.1990 р., 15.04.1991 р., 17.03.1997 року належав до колгоспного типу двору, головою і водночас єдиним членом якого була ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Суд вважає, що так як ОСОБА_2 була єдиним членом колгоспного типу двору № 13 по вулиці Хутірна в с. Синьковичі, Жовківського району Львівської області до дня смерті, в тому числі і станом на 15.04.1991 року, тому їй як члену колгоспного двору, належав даний житловий будинок на праві власності, крім неї інших членів двору не було.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено захист порушеного права шляхом пред'явлення власником майна позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

З довідки Забірської сільської ради Жовківського району Львівської області № 1105 від 24.11.2016 року вбачається, що житловий будинок № 13 по вулиці Хутірній в селі Синьковичі, Жовківського району Львівської області в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Так як позивач є спадкомцем за заповітом майна ОСОБА_2 і проживав без реєстрації разом із нею до дня її смерті і вели спільне господарство, тому суд приходить до висновку, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у звязку із чим за ним слід визнати право власності на житловий будинок № 13 по вулиці Хутірна в с. Синьковичі, який, як встановлено судом, належав померлій ОСОБА_2 на праві власності як єдиному члену колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, ст. 212-215, 294 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 17.03.1997 року, право власності на житловий будинок № 13 по вулиці Хутірна в селі Синьковичі, Жовківського району Львівської області, загальна площа якого 41,3 кв. м, житлова 15,8 кв. м, допоміжна 25,5 кв. м з господарськими спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення ,якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.