У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретар - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері, -

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвално заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 19 квітня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд зазначеного заочного рішення.

Заява обґрунтована тим, що вона дізналась про вказане судове рішення лише від свого представника, яким у зв'язку з поданням 21 березня 2017 року позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до Київського районного суду м. Харкова, під час відстежування інформації щодо стадії розгляду судом справ за допомогою офіційного веб-сайту «Судова влада України», було з'ясовано, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилась справа № 755/16669/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері, за результатами розгляду якої було ухвалене заочне рішення від 20 січня 2017 року. Крім того, на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оформлений проїзний документ дитини типу НОМЕР_1, виданий 29 квітня 2015 року та дійсний до 29 квітня 2018 року. У зв'язку з цим, слід вважати незаконним, безпідставним та необґрунтованим, задоволення рішенням від 20 січня 2017 року Дніпровського районного суду міста Києва, позовні вимоги щодо надання дозволу ОСОБА_2 без згоди матері - ОСОБА_1, на виготовлення проїзного документа малолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для виїзду за межі України для відпочинку та оздоровлення строком до досягнення дитиною повноліття, та отримання у зв'язку з виїздом за межі України для відпочинку та оздоровлення відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт звернення та отримання відмови матері (відповідача) дитини, надати згоду у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон, рівно як і не наведено обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що підстави для надання суду дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні. Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, вказана лише мета: відпочинок і оздоровлення дитини саме за межами України, також не зазначено конкретний час перебування дитини за кордоном та її місцезнаходження.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі заявника та його представника.

Позивач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення та заяву, в якій просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення та розглядати справу у його відсутність та відсутність його представника.

Суд, оцінивши доводи поданої заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення, не вбачається підстав для його скасування.

Як роз'яснено у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері відбувався без участі відповідача, місце проживання якої визначено як: АДРЕСА_1. Вихідна кореспонденція суду не приймається поштовими відділеннями для відправлення до Автономної Республіки Крим, що унеможливлювало направлення відповідачу ОСОБА_1 судових повісток та рішення суду. При цьому, інформація про рух справи була викладена відповідальною особою на офіційному сайті Дніпровського районного суду м. Києва. Таким чином, відповідач ОСОБА_1, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважається належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України, повідомленою судом про день, час та місце розгляду справи.

Крім того, 08 червня 2016 року ОСОБА_1 було видано на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 бути її представниками та вести її справи в усіх судових установах. Таким чином, станом на день ухвалення судом заочного рішення від 20 січня 2017 року, заявник уповноважила представляти свої інтереси в судах представникам за довіреністю, що свідчить про можливість брати участь в судових засіданнях даних представників.

Що стосується інших тверджень та підстав зазначених у заяві про перегляд заочного рішення, то суд вважає, що дані обставини не є підставою для перегляду заочного рішення, оскільки до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не наведено суду таких істотних обставин та не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, заявником не було наведено ґрунтовних підстав та не подано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та які можуть бути прийняті судом як підстава для скасування заочного рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 228-232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди матері - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя: