АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1764/16-ц Номер провадження 22-ц/786/346/17Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І., при секретарі: Рибак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ТОВ «Порцелак-Агро», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, який був укладений 14 жовтня 2009 року між СТОВ «Нива» та ОСОБА_2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Порцелак-Агро» є власником нерухомого майна - ангар тракторної бригади, що розташований у АДРЕСА_1. Вказував, що за спірною угодою відповідач продав майно, яке йому не належало, а належало позивачу та підтверджується витягом №21840926 від 11.02.2009 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що на момент продажу - СТОВ «Нива» перебувало у ліквідаційній процедурі, однак вказане майно не було віднесене до ліквідаційної маси товариства. Отже, на момент відкриття ліквідаційної процедури та визнання СТОВ «Нива» банкрутом спірне майно йому не належало і ліквідатор не мав права його відчужувати. Крім того вказував, що рішення про оформлення права власності СТОВ «Нива» було прийнято виконкомом Остапівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 27.03.2007 року. Однак, це рішення скасовано 24.01.2012 року Остапівською сільською радою Лубенського району Полтавської області. На підставі викладеного, позивач просив суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 14.10.2009 року між СТОВ «Нива» і ОСОБА_2, витребувати майно з чужого незаконного володіння у такий спосіб: зобов'язати ОСОБА_2 передати на користь ТОВ «Порцелак-Агро» нерухоме майно - ангар тракторної бригади, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року провадження по цивільній справі за позовом ТОВ «Порцелак-Агро» до ОСОБА_2, СТОВ «Нива» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння в частині позовних вимог до СТОВ «Нива» на підставі п. 7 ч.1 ст. 205 ЦПК України - закрито (т.1, а.с.217).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

Скасовано захід забезпечення позову, застосований ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 вересня 2016 року у виді накладення заборони відчуження на ангар тракторної бригади в АДРЕСА_1 реєстраційний номер 18638097, номер запису 332 в книзі №1, що належить ОСОБА_2.

З даним рішенням суду не погодився позивач ТОВ «Порцелак-Агро» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порцелак-Агро» задовольнити. Апелянт вважає,що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що ТОВ «Порцелак-Агро» є власником спірного нерухомого майна, та на сьогодні ніким не скасована, а відтак є чинною, публічна дія про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішення державного реєстратора від 11.02.2009 року. Зазначало, що рішення суду про скасування цих дій та рішень не приймалось, іншими органами відповідних скасувань також не проводилось, товариству про будь-які прийняті рішення не повідомлялось. А тому вважало, що наявність у продавця документів, які нібито підтверджують його право власності є, на думку апелянта, нівелюванням статусом власника, оскільки у СТОВ «Нива» відсутні правовстановлюючі документи, а державна реєстрації спірного об'єкту була проведена з порушенням вимог закону. При цьому вказувало, що для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке належить позивачу, ні ОСОБА_2, а ні попередній власник СТОВ «Нива» не мали документів, які включені до переліку правовстановлюючих.

Судове засідання проводилось в режимі відеоконференції, за участі представників сторін, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися. .

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.10.2009 року між СТОВ «Нива» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - ангару тракторної бригади, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Договір посвідчено нотаріусом та проведено його держану реєстрацію.

Так, при зверненні до суду з даним позовом, позивач ставив вимогу про визнання недійсним даного договору. При цьому, посилався на порушення свого права власності на цей об'єкт, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.15).

З наявного в матеріалах справи витягу вбачається, що підставою виникнення права власності у позивача є рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 22.01.2009 року, яким визнано дійсними укладені між ТОВ «Порцелак-Агро» та ТОВ «Агротехнічна компанія» договори про взаєморозрахунки; визнано за ТОВ «Порцелак-Агро» право власності в тому рахунку на ангар тракторної бригади, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2009 року на підставі цього рішення було видано виконавчий документ, яким зобов'язано КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за ТОВ «Порцелак-Агро» право власності на ангар тракторної бригади, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Однак, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19.01.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.06.2010 року, скасовано Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 22.01.2009 року. Рішення суду мотивоване тим, що 09.04.2004 року між СТОВ «Нива» та ТОВ «Агротехнічна компанія» укладено договір №32, а 08.12.2006 року додаткову угоду до цього договору, за якими в рахунок заборгованості СТОВ «Нива» передало ТОВ «Агротехнічна компанія» ангар тракторної бригади. Вказані угоди визнані судом нікчемними. За таких підстав, ТОВ «Агротехнічна компанія» не набуло право власності на вказаний об'єкт, а тому не могло і передати його ТОВ «Порцелак-Агро».

Також, з наданих матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.09.2009 року скасовано ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2009 року.

На момент розгляду справи право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2, на підставі оспорюваного договору купівлі продажу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача у спірних відносинах не порушене, а тому позов не підлягає до задоволення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно на момент вчинення оспорюваного договору купівлі продажу на підстав свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 08.09.2009 року виконкомом Остапівської сільської ради Лубенського району та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно належало СТОВ «Нива». Матеріали справи не містять даних про те, що дійсність зазначеного правовстановлюючого документа будь-ким не оспорювалося, або приймалися рішення про його скасування чи визнання недійсним. На момент розгляду справи власником спірного майна є ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги, що у СТОВ «Нива» на момент укладення спірного договору були відсутні правовстановлюючі документи на спірний об'єкт нерухомого майна, а державна реєстрація Ангару тракторної бригади була проведена з порушенням вимог закону, не заслуговують на увагу суду та спростовуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України і статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, а тому місцевий суд обґрунтовано при розгляді даної справи, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з того, що за наведених вище обставин права позивача діями відповідачів внаслідок укладення оспорюваного правочину порушені не були.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Порцелак-Агро» є власником спірного нерухомого майна, та на сьогодні ніким не скасована, а відтак є чинною, публічна дія про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішення державного реєстратора від 11.02.2009 року, не заслуговують на увагу суду та спростовуються наявними в справі доказами. Окрім того, оскільки державна реєстрація - це етап підтвердження права власності, вона є похідною від наявності чинних правовстановлюючих документів, а тому не надання уповноваженій особі заяви про її скасування не спростовує факту відсутності у позивача права власності на нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволені вимог про витребування майна, оскільки вони є фактично похідними від основної вимоги.

З урахуванням вищевикладеного колегія судді вважає, що висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порцелак-Агро» - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ Т.В. Одринська /підпис/ А.І. Дорош

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: