Справа № 130/2952/16-ц Провадження № 22-ц/772/1496/2017Головуючий в суді першої інстанції Шепель К. А.
Категорія 2Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, -

встановила:

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явилася в судові засідання, які відбулися 28.02.2017 року, 21.03.2017 року та 21.04.2017 року, і до суду не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд також вирішив питання про відшкодування відповідачеві судових витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без розгляду та задовольняючи вимоги про стягнення з позивача витрат, понесених ОСОБА_3 на оплату правової допомоги, міськрайонний суд виходив із доведеності відповідачем підстав для застосування вимог ч. 3 ст. 89 ЦПК України та розміру понесених витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження судові засідання по даній справі призначались неодноразово. Так, в судове засідання, призначене на 28.02.2017 року позивач ОСОБА_2, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду не з'явилася. 24.02.2017 року на адресу суду надійшла заява від позивача про відкладення судового розгляду в зв'язку з її перебуванням у відрядженні (а.с.86). В судовому засіданні 28.02.2017 року був присутнім представник позивача Семенюк І.В.

В судове засідання, призначене на 21.03.2017 року позивач ОСОБА_2 та її представник Семенюк І.В. не з'явилися, від позивача 21.03.2017 року через канцелярію суду надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи в зв'язку із знаходженням на лікуванні (а.с.93).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 березня 2017 року клопотання позивача ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду задоволено, розгляд справи відкладено на 21.04.2017 року (а.с.95).

У своїй заяві від 20.04.2017 року, поданій через канцелярію суду, позивач ОСОБА_2 просила перенести розгляд справи, призначений на 21.04.2017 року, у зв'язку із зайнятістю адвоката Семенюка І.В. в іншому судовому засіданні (а.с.97).

Згідно ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Із змісту викладеного вбачається, що єдиною підставою для розгляду справи у відсутності позивача є його заява про розгляд справи у його відсутності, а у випадку її ненадходження, незалежно від причин повторної неявки позивача, позовна заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що такої заяви від позивача до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 169 ЦПК України за клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти розгляд справи. Якщо не з'явилися ні сторона, ні її представник, то застосовуються наслідки, передбачені для неявки сторони.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були дослідженні з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки позивач ОСОБА_2 копії посвідчення про відрядження від 06.02.2017 року та листка непрацездатності №792038 від 20.03.2017 року додала лише до апеляційної скарги, тому суд першої інстанції був позбавлений можливості досліджувати надані нею докази.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про залишення позову ОСОБА_5 без розгляду відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Разом з тим, судом не з'ясовано наявності передбачених законом підстав для компенсації витрат понесених відповідачем ОСОБА_3 у зв'язку із залишенням позову ОСОБА_2 без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з роз'ясненнями наданими в п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10,11 ЦПК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року N 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п.48 постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст. 79, статтях 84,88,89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про відшкодування відповідачеві судових витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., вважав що вони підтверджені відповідною квитанцією адвоката № 2 від 22 січня 2017 року.

Однак в матеріалах справи міститься лише ксерокопія угоди №2 від 22.01.2017 року, укладеної між адвокатом Глазуновою Л.М. та ОСОБА_3 та квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 22.01.2017 року на суму 2000 грн. (а.с.88).

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав стягувати з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу.

Згідно ч.2 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню і не тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали, а лише її зміну в частині вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 квітня 2017 року змінити.

В частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. - відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.