ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1148/13-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» про захист прав споживача, визнання прострочення кредитора, визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору, визнання недійсним договору поруки та іпотечного договору, та зобовязання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 року відповідач за первісним позовом у справі за позовом ПАТ "Дельта-банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ Дельта Банк. Уточнивши зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_1 просить визнати недійсними пункти 1.6 і 1.8 кредитного договору №888/06-КВ від 22.12.2006 року, укладеного між ним та ТОВ "Укрпромбанк" з дати укладення; зменшити суму боргу за даним кредитним договором №888/06-КВ від 22.12.2006 на незаконно нараховану комісію в розмірі 3459,76 грн.; визнати недійсним пункт 5.4 даного кредитного договору; зменшити суму боргу за кредитним договором на незаконно нараховану комісію в розмірі 2373,94 грн.; визнати неправомірним та не передбаченим законом нарахування процентів піся подачі ПАТ "ОСОБА_2 банк" позову до Золочівського районного суду Харківської області; зменшити суму боргу за кредитним договором на суму незаконно нарахованих процентів в розмірі 47402,14 грн.; визнати таким, що кредитор ПАТ "ОСОБА_2 банк" прострочив; зменшити суму боргу за кредитним договором на суму нарахованих процентів за час прострочки кредитора в розмірі 99666,54 грн.

В обгрунтування вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 22.12.2006 року між ним та ТОВ "Український промисловий банк" укладено кредитний договір №888/06-КВ, за умовами якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 22 100 доларів США з розрахунку 13,5% річних на весь час фактичного користування кредитом. Мета кредитування - поточні потреби.

22.12.2006 року в забезпечення виконання зобов"язань позичальника за даним кредитним договором між ТОВ "Український промисловий банк" (за договором передачі активів новий кредитор ПАТ "Дельта Банк"), повним товариством "Ломбард "Корал" Подус і компанія" (поручитель) і ОСОБА_1 (боржник) було укладено договір поруки №888/06-КВ-П.

22.12.2006 року в забезпечення виконання зобов"язань позичальника за даним кредитним договором між ТОВ "Український промисловий банк" (за договором передачі активів новий кредитор ПАТ "Дельта Банк"), повним товариством "Ломбард "Корал" Подус і компанія" (поручитель) і ОСОБА_1 (боржник) було укладено іпотечний договір №888/06-КВ/Z.

Відповідно до договору від 30.06.2010 року з ТОВ "Укрпромбанк", ПАТ "Дельта Банк" та НБУ про передачу активів та кредитних зобов"язань ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору №888/06-КВ від 22.12.2006 року.

Останні платежі позичальник зробив 09.04.2010 року.

У зв"язку з порушенням боржником виконання зобов"язання за кредитним договором ПАТ "Дельта Банк" відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і п.6.2, 6.3 кредитного договору ПАТ 29.09.2012 року звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України 17.09.2014 року у справі №6-53цс14, 21.01.2015 року у справі №6-190цс14, 02.09.2015 року у справі №6-1077цс15, 23.12.2015 року у спраів №6-436цс15, 25.11.2015 року у справі №6-1904цс15, а також у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов"язання.

ПАТ "Дельта Банк" використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість заборгованість за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобов"язання, а відтак, строк дії кредитного договору закінчився датою звернення з позовом до суду, тобто 29.09.2012 року, а між сторонами існують лише боргові зобов"язальні правовідносини.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсності пунктів 1.6 та 1.8 кредитного договору ОСОБА_1 зазначив, відповідно до п.1.6 кредитного договору №888/06-КВ від 22.12.2006 року обов"язком позивача є сплата комісії за надання кредиту у розмірі 2,1% від суми кредиту. Позичальник зобов"язаний сплатити банку комісію за видачу готівкових коштів відповідно до п.1.8 кредитного договору №888/06-КВ від 2.12.2006 року у розмірі 1% від суми кредиту. Всього позивачем сплачено кмісії відповідно до п.16 і.1.8 кредитного договору 3459,76 грн. Таким чином, встановивши комісію щодо сплати за надання кредиту і видачу кредиту, банк фактично збільшив проценти за користування кредитом, а ому умови кредитного договору, за якими позивач повинен сплатити відповідачу кріс відсотків за користування кредитом ще й додаткові комісії за надання кредиту і видачу готівкових коштів, є несправедливими умовами договору та відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" ці умови договору є недійсними.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсності пункту 5.4 кредитного договору ОСОБА_1 зазначив, що проценти, передбачені пунктом 5.4 кредитного договору, за своєю правовою природою підпадають під визначення неустойки, а саме пені. У свою чергу пунктом 5.2 кредитного договору сторони вже передбачили нарахування пені в розмірі двох облікових ставок НБУ від несплаченої боржником суми за кожний день прострочення. Таким чином, ОСОБА_1 сплачено 2373,94 грн. додаткової комісії згідно п.5.4. кредитного договору, які повинні бути направлені на зменшення суми боргу по кредиту.

Щодо нарахування процентів і пені після закінчення дії кредитного договору. ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 на підставі п.6.2 - 6.3 кредитного договору скористався своїм правом дострокового повернення частини кредиту, що залишився, разом з нарахованими процентами.

Пред"явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені 29.09.2012 року, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов"язання, що, відповідно, змінює і позовну давність у спірних правовідносинах.З цього моменту право банку та його правонаступника на отримання процентів і пені за кредитним договором припинилось. Право кредитора нараховувати проценти, пені припиняється з моменту встановлення нового строку повернення кредиту, який визначається моментом, вказаним у досудовій вимозі про дострокове повернення кредиту або з дня подання позову про дострокове стягнення всього кредиту. Таким чином, нараховані ОСОБА_2 проценти після подачі позову до суду незаконні.

Щодо просрочки кредитора ОСОБА_1 зазначив, що 30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", ПАТ "Дельта Банк" та НБУ було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов"язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь ПАТ "Дельта Банк".

пунктом 4.8 договору встановлено порядок повідомлення боржників про передачу ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги. Зокрема, пунктами 4.8.1, 4.8.2 договору передбачено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов"язані письмово повідомити боржників про передачу відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в усіх істотних аспектах впродовж 5 робочих днів з дати укладення цього договору.

ПАТ "Дельта Банк" не надав суду будь-яких доказів повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора та реквізити для сплати коштів в рахунок отриманого кредиту.

Таким чином, недотримання ПАТ "Дельта Банк" умов кредитного договору створило перешкоди ОСОБА_1 у виконання взятих ним зобов"язань за цим договором.

Також ПАТ "Дельта Банк" не надав доказів надсилання відповідачам вимоги про сплату заборгованості. Також не надано належних і допустимих доказів щодо детального розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду заяви не заперечує.

Представник ПАТ "Дельта Банк" в судове засідання також не з"явився. Представником ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності від 12.02.2016 року, подано заперечення проти зустрічного позову, в обгрунтування якого зазначив, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2014 року в сумі 293 660 грн. 46 коп.

ОСОБА_1, підписуючи кредитний договір, підтвердив факт ознайомлення з умовами кредитування, згоден з ними, зауважень та заперчень не має, що спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про те, що п. 5.4 Договору є несправедливим, оскільки умови кредитування погоджувалися сторонами.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів невідповідності умов кредитного договору загальним вимогам чинності правочину, які передбачені ст.203 ЦК України.

Також згідно списку №6490-265-51 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з рекомендованим повідомленнямБрилю Ф.І. 10 липня 2010 року рекомендованим листом направлено повідомлення.Вказане спростовує твердження ОСОБА_1 про те. що боржникові не надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні у звязку з чим мало місце прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).

Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору №888/06-КВ, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами взаємних зобов'язань.

Крім того, рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2014 року в сумі 293 660 грн. 46 коп.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов"язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що строк Кредитного договору закінчився 29.09.2012 року є необгрунтованим і таким, що не відповідає дійсності. Вказане підтверджує також рішення апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року, яким стягнута заборгованість станом на 23 червня 2014 року , а не на 29.09.2012 року.

Також ОСОБА_1 просить визнати припиненим договір іпотеки №888/06-КВ/Х у зв'язку з тим, що строк позовної давності минув. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Законодавство взагалі не повязує позовну давність з підставами для визнання припиненим договору, а вказує лише не те що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 6.2 Іпотечного договору №888/06-КВ/Х від 22.12.2006 року, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк та ОСОБА_1. був укладений кредитний договір № 888/06-КВ (далі - Договір), згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 22100,00 USD (двадцять дві тисячі сто доларів США 00 центів) з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22 грудня 2006 року по 21 грудня 2016 року. Мета кредитування споживчі потреби. Відповідно до ст.ст 512-519 ЦК, ст. 92, 95 Закону України Про банки та банківську діяльність, постанови Правління НБУ №369 Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства, 30.06.2010 року між ТОВ Укрпромбанк, АТ Дельта Банк та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ Укрпромбанку на користь АТ Дельта Банку. Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ОСОБА_4 передає (відступає) ОСОБА_2 права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого ОСОБА_3 замінює ОСОБА_4 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ОСОБА_4 ОСОБА_2 прав вимоги до боржників, ОСОБА_2 переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_4) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (том 1 а.с.6-11, 18-21).

10.12.2014 року Золочівським районним судом Харківської області у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання прострочення кредитора, визнання недійсними окремих пунктів кредитного договору, визнання недійсним договору поруки та іпотечного договору, та зобовязання вчинити певні дії ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОСОБА_4 банк» та залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 (том 2 а.с.21-25).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року зазначене рішення Золочівського районного суду Харківської області від 10 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2014 року в сумі 293 660 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 185583 грн. 15 коп. та заборгованості за відсотками у сумі 108077 грн. 31 коп. Стягнуто ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4519 грн. 60 коп. Рішення суду у частині залишення без розгляду позову скасовано і справу в цій частині повернуто до Золочівського районного суду Харківської області для розгляду. Рішення набрало законної сили з моменту проголошення (том 2 а.с.129-133).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.08.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року відхилено, а рішення залишено без змін (том 2 а.с.177-178).

ОСОБА_1 подано уточнення до зустрічного позову, яке обгрунтовано тим, що строк дії кредитного договору закінчився датою звернення банком з позовом до суду, тобто 29.09.2012 року. Крім того, банком встановлено пунктами 1.6 та 1.8 Кредитного договору платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, а п. 5.4 Кредитного договору суперечить ч.5 ст. 11 Закону України «Про захист прав

Зазначені вимоги суд вважає необґрунтованими з тих підстав, що відповідно пункту 1.5 та 1.8 Кредитного договору №888/06-КВ від 22.12.2006 року плата ОСОБА_2 за надання кредиту становить 2,1% від суми кредиту, витрати при отриманні кредити готівкою 1% від суми кредиту (том 1 а.с.6).

Крім того, відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує факт письмового ознайомлення з умовами кредитування ОСОБА_2 та отримання копії відповідного листа- повідомлення про умови кредитування ОСОБА_2, за якими надається цей Кредит. А також підтверджує те, що уважно ознайомився зі змістом цього Договору, всі умови цього Договору зрозумів, повністю з ними згоден, заперечень, зауважень та запитань не має та зобовязується їх дотримуватися та виконувати (том 1 а.с. 10).

Тобто, текст укладеного кредитного договору вже містить підтвердження того, що ОСОБА_1 - позичальник - до його укладання був ознайомлений з умовами кредитування повністю, згоден з ними, заперечень, зауважень та запитань не мав, що спростовує твердження позивача за зустрічним позовом про те, що п. 5.4 Договору є несправедливим, оскільки умови кредитування погоджувалися сторонами.

Посилання ОСОБА_1 в обгрунтування позовних вимог в частині визнання недійсності пунктів 1.6 та 1.8 Кредитного договору на п. 3.6 Правил, затверджених Постановою правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, яким визначено, що ОСОБА_2 не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), також не знайшли свого підтвердження в судовому засідання.

Так, аналізуючи зміст пунктів 1.6, 1.8 Кредитного договору, суд доходить того, що вони не містять вказівки на дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або на дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Таким чином, ОСОБА_1 не надано доказів невідповідності умов Кредитного договору загальним вимогам чинності правочину, що передбачені ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В рішенні Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року зазначено: «Що стосується заперечень відповідача, що ПАТ «Дельта Банк» не повідомив його про заміну кредитора, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості, то вони є безпідставними і судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 516 ч.2 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно списку №6490-265-51 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з рекомендованим повідомленням ОСОБА_1 10 липня 2010 року рекомендованим листом направлено повідомлення.

Відсутність у ОСОБА_2 зворотного повідомлення не свідчить про невиконання ОСОБА_2 вимоги повідомлення про зміну кредитора» (том 2 а.с.132-133).

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що йому не надано доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, у звязку з чим мало місце прострочення кредитора, спростовано та повторному доказуванню при розгляді зустрічної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» не підлягає.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору №888/06-КВ, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами взаємних зобов'язань.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року, яке набрало чинності, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 23 червня 2014 року в сумі 293 660 грн. 46 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 185583 грн. 15 коп. та заборгованості за відсотками у сумі 108077 грн. 31 коп. Стягнуто ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 4519 грн. 60 коп.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що строк Кредитного договору закінчився 29.09.2012 року є необгрунтованим і таким, що не відповідає дійсності. Вказане підтверджує також рішення апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 року, яким стягнута заборгованість станом на 23 червня 2014 року , а не на 29.09.2012 року.

Щодо позовних вимог в частині визнання припиненим договір іпотеки №888/06-КВ/Z суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Чинне законодавство не повязує позовну давність з підставами для визнання припиненим договору, а вказує лише не те що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно п. 6.2 Іпотечного договору №888/06-КВ/Z від 22.12.2006 року цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором (том 1 а.с.199-200).

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про визнання припиненим договору іпотеки №888/06-КВ/Z є безпідставним та необгрунтованим.

Зважаючи на те, що позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1, згідно Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення з зустрічним позовом, звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас