Справа № 310/1117/17
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д,

за участю представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Бердянська державна районна нотаріальна контора, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, мотивуючи свої вимоги наступним. 06 липня 2002 року помер ОСОБА_3, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. До дня смерті заповіту він не склав, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 був його син ОСОБА_4, з яким заявниця перебувала у фактичних шлюбних відносинах. ОСОБА_4 прийняв у своє користування та володіння все майно, яке належало батькові на день смерті, а саме житловий будинок № 76 по вул. Леніна в с. Осипенко Бердянського району Запорізької області та земельну ділянку, розташовану за адресою: Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада, КСП «Іскра» ДП 37 п. 579. 21 жовтня 2006 року помер ОСОБА_4 Починаючи з 1991 року і по день смерті ОСОБА_4 заявниця проживала разом з ним однією сімєю в житловому будинку за адресою: с. Осипенко, вул. Леніна, 76, вони вели спільне господарство, були обєднані побутом, мали взаємні права і обовязки, спільний сімейний бюджет. Інших спадкоємців ОСОБА_4 не має. Оскільки ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_4 постійно проживала з ним за вищевказаною адресою, вважає, що вона фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після його смерті. Наприкінці 2016 року заявниця звернулась до Бердянської державної районної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що ОСОБА_2 було надано недостатньо доказів, необхідних для підтвердження вступу ОСОБА_4 в управління і володіння спадковим майном після смерті його батька; шлюб між нею та її чоловіком не було зареєстровано, а місце реєстрації проживання заявниці не відповідає місцю реєстрації її чоловіка на день смерті. Враховуючи наведене, з метою оформлення права на спадщину відповідно до вимог діючого законодавства та одержання свідоцтва про право на спадщину, заявниця просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті його батька, встановити факт її проживання з ОСОБА_4 з 01 березня 1991 року по 21 жовтня 2006 року та на день його смерті.

Заявниця в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник заявниці заявлені вимоги підтримав з викладених у заяві підстав, пояснив, що вимоги ОСОБА_2 підтверджені матеріалами справи та показаннями свідків.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці, свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

06 липня 2002 року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 221423, видане 08 липня 2002 року Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 70), який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіту до дня смерті померлий не склав.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІЗП № 066919, виданого на підставі рішення виконкому Осипенківської сільської ради народних депутатів віл 25 вересня 2001 року № 125, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 5,276 га, розташована на території ДП № 37; п. 579 КСП «Іскра» Осипенківської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У відповідності із довідкою від 15 лютого 2017 року № 934, виданою виконавчим комітетом Осіпенківської сільської ради, згідно запису погосподарського обліку по особовому рахунку № 444 за 2006-2010 року житловий будинок за адресою: вул. Леніна (Новоспасівська) 76 значиться за ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-УР № 424926, виданим міським ЗАЦС м. Бердянська, актовий запис № 920, ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_3

Згідно з листом ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України від 1963 року, чинними на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності із довідкою від 15 лютого 2017 року № 932, виданою виконавчим комітетом Осіпенківської сільської ради, ОСОБА_3 був зареєстрований по день смерті 06 липня 2002 року за адресою: Запорізька область, Бердянський район, село Осипенко, вул. Новоспасівська (Леніна), буд. 76; на момент смерті з ним був зареєстрований син ОСОБА_4, який помер 21 жовтня 2006 року.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_3 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті з сином ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_2 Останні залишились проживати за вказаною адресою і після смерті ОСОБА_3, займались похованням померлого.

21 жовтня 2006 року помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 052159, видане 08 листопада 2006 року Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 94).

Відповідно до довідки від 15 лютого 2017 року № 933, виданої виконавчим комітетом Осіпенківської сільської ради, ОСОБА_4 був зареєстрований по день смерті 21 жовтня 2006 року за адресою: Запорізька область, Бердянський район, село Осипенко, вул. Новоспасівська (Леніна), буд. 76.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 заявниця з березня 1991 року проживала разом з ОСОБА_4 до його смерті, тобто до 21 жовтня 2006 року, за адресою: с. Осипенко Бердянського району, вул. Леніна, буд. 76, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обовязки, здійснювали ремонтні роботи в будинку. ОСОБА_2 займалась похованням ОСОБА_4, після смерті останнього заявниця продовжила проживати за вказаною адресою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

ОСОБА_2 відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не заявляла.

У відповідності з листом Бердянської районної державної нотаріальної контори від 13 травня 2017 року № 659/01-16 після смерті ОСОБА_3, померлого 21 жовтня 2002 року, та після смерті ОСОБА_4, померлого 21 жовтня 2006 року, ніхто із спадкоємців в райдержнотконтору із заявами про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа не заводилась.

Враховуючи вищенаведене, позивачка довела факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилась після смерті його батька, а також факт свого проживання однією сімєю з ОСОБА_4 не менше, ніж пять років до часу відкриття спадщини, та на день смерті останнього.

Керуючись ст.ст. 529-531 ЦК УРСР, ст.ст. 1217, 1218, 1258, 1259, 1270 ЦК України, ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4, померлим 21 жовтня 2006 року, яка відкрилась 06 липня 2002 року після смерті ОСОБА_3.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_4, який помер 21 жовтня 2006 року, в період з 01 березня 1991 року по 21 жовтня 2006 року.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ОСОБА_4 за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Осипенко, вул. Леніна, 76, на день його смерті 21 жовтня 2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення у той же строк після отримання його копії.

Суддя ОСОБА_7