Справа № 127/8120/17
Провадження № 2/127/3258/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.05.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Рябошапка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Енергобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №31/07 від 07.06.2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5900 доларів США строком з 07.06.2007 року по 06.06.2008 рік, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% на рік (п.1.1.), згідно п. 2.4. Кредитного договору позичальник сплачує банку 492 доларів США щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Однак, відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобовязання відповідно до умов Договору, у звязку з чим згідно розрахунку заборгованості станом на 01.03.2017 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 1609,54 доларів США, що еквівалентно 43543,97 грн., також нарахована: пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 96271,03 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 1940,56 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість кредитним договором у розмірі 1609,54 доларів США, що еквівалентно 43543,97 грн. за Кредитним договором №31/07 від 07.06.2007 року, 98211,59 грн. - нарахованої пені, та судовий збір у розмірі 2126,33 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився, однак надав заяву, у якій клопотав про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07.06.2007 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір кредиту №31/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та використання грошові кошти в сумі 5900,00 доларів США, зі сплатою 13,5% річних з кінцевим терміном повернення 06.06.2008 року (п.1.1.).

Повернення основної суми кредиту здійснюється щомісячно згідно з наступним графіком: позичальник сплачує банку 492 долари США щомісячно до 10 числа з липня 2007 року до 06 червня 2008 року (п.п. 1.2., 1.2.1.).

Згідно п. 4.1. Кредитного договору у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.4. цього договору та/або прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 1.2., 2.6.2., 4.3., 5.4. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, що діє у цей період.

Отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів в розмірі 5900,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 07.06.2007 року.

Однак відповідач протягом строку дії кредитного договору допустила порушення виконання своїх зобовязань щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.03.2017 року становить 1609,54 доларів США, що еквівалентно 43543,97 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Звертаючи до суду з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яку обраховував в національній валюті виходячи з офіційного курсу валют станом на 01.03.2017 року.

Однак Пленум Верховного Суду України у пункті 14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14 роз'яснив судам, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, суд вважає за необхідне визначити заборгованість відповідача перед позивачем в національній валюті, виходячи з офіційного курсу валют станом на момент винесення рішення судом.

Згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судом рішення, один долар США = 2630,4507

Разом з тим, визначаючись щодо стягнення суми заборгованості з відповідача, з матеріалів справи вбачається, що однією із позовних вимог позивача є стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 96271,03 грн. та 1940,56 грн. за несвоєчасну сплату процентів. Проте, слід зазначити, що статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст. 261 ЦК України).

З роз'яснень п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З розрахунку заборгованості наданого банком вбачається, що пеня за нечвоєчасне повернення кредиту розрахована за період з 13.11.2007 року по 28.02.2017 року, той час як з матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду із такою позовною вимогою згідно поштового відправлення 10.04.2017 року, а тому пеня, яка може бути стягнута з відповідачів за несвоєчасну сплату відсотків за кредитним договором № 31/07 від 07.06.2007 року повинна бути розрахована за період з 10.04.2016 року по 28.02.2017 року.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні правила визначення строків, встановленими статтями ст. 253-255 ЦК України (ст. 260 ЦК України).

Отже виходячи з положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд вважає, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 10.04.2016 року по 28.02.2017 року в розмірі 4430,68 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 11328 грн. 82 коп.

В частині стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів позов задоволенню не підлягає, оскільки обрахований за межами річного терміну звернення до суду.

В звязку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1054,1055 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії АВ353571, зареєстрованої за адресою: м. Вінниця, 2-й пров. Хмельницького шосе, 21 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» (04071, м. Київ. вул. Воздвиженська, 56. ) заборгованість за Договором кредиту № 31/07 від 07.06.2007 року, що станом на 01.03.2017 року становить 1609 доларів США 54 центи, що еквівалентно 42388 (сорок дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 16 копійок, пеню за несвоєчасне повернення кредиту 11328 (одинадцять тисяч триста двадцять вісім) гривень 82 копійки .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» судовий збір у розмірі 805 (вісімсот пять) гривень 75 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя