Провадження № 2/760/2577/17
В справі № 760/434/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Чеботаренка А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 4 653 072, 88 гр. богу за Договором позики, укладеним ним з ОСОБА_4

Посилається в позові на те, що 03 липня 2014 року між ним та чоловіком відповідачки ОСОБА_4 був укладений Договір позики, за умовами якого він передав останньому 2 107 715, 80 гр., що на той момент було еквівалентно 178 000, 00 дол. США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

З врахуванням того, що відповідачка, як спадкоємець померлого, відмовилася відшкодовувати йому дану суму, просив задовольнити позов.

06 квітня 2017 року позивач подав до суду мирову угоду, укладену з відповідачкою, за умовами якої відповідачка повернула позивачу 4 653 072, 88 гр. боргу, що еквівалентно 178 000, 00 дол. США за офіційним курсом НБУ на момент його звернення до суду, і просить визнати дану мирову угоду.

Сторони в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судові повістки на адресу відповідачки повертаються до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Позивач при подачі заяви про визнання мирової угоди просить розглядати її в його присутності.

При цьому рухом справи в суді це цікавиться, проживає на тимчасово окупованій території, з якою відсутній поштовий зв»язок.

З врахуванням цих обставин суд вважає за можливе розглядати заяву в відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви та визнання мирової угоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Тобто, за змістом даної норми закону суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

Аналіз даних норм законодавства дає можливість зробити висновок про те, що мирова угода може бути укладена сторонами в справі в тому числі і під час примусового виконання рішення суду. Така мирова угода може бути визнана судом за умови, що її визнають сторони, остання не порушує права та законні інтереси як сторін вказаної угоди, так і прав інших зацікавлених осіб.

З точки зору закону в разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання.

Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Не з»явишись у судове засідання, позивач свого права вимагати повернення боргу не довів, оригіналу Договору позики суду не надав, не дивлячись на те, що в тексті позову позивач посилався на те, що оригінал розписки боржника ним буде надано суду.

Крім того, вимоги про повернення боргу позивачем пред»явлено до відповідачки, як спадкоємця.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Будь-яких даних про те, що відповідачка є єдиним спадкоємцем померлого, матеріали справи не містять і неявка сторін у судове засідання є перешкодою для встановлення цієї обставини та висновку про те, що мирова угода не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у даному випадку інших спадкоємців.

Крім того, неявка відповідачки в судове засідання є перешкодою і для встановлення обсягу спадкового майна, що, в даному випадку, є обов»язковим.

Крім того, порядок виконання грошового зобов»язання визначено ст.533 ЦК України, а саме в гривні.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З наданої суду копії договору вбачається, що зобов»язання його сторонами було виражено в гривні.

Законом не передбачено переведення грошового зобов»язання, вираженого в гривні, в іноземну валюту.

Виходячи з викладеного вище правового обгрунтування, суд вважає, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому підстави для її визнання відсутні.

Виходячи з викладеного вище, керуючись ст.ст. 31,175 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В визнанні мирової угоди, укладеної 05 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: