Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/379/17
Провадження 2/382/299/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 травня 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготинсправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно, в котрому зазначено, що з квітня 2003 року вона та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та постійно проживали АДРЕСА_1. 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, нормами якого передбачено те, якщо «жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності…» Від спільного проживання як чоловіка та дружини мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. За час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме 12 квітня 2012 року ними за спільні кошти подружжя був придбаний легковий автомобіль RENAULT ESPACE шасі НОМЕР_3, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, а також 28 березня 2013 року був придбаний легковий автомобіль ВАЗ 2109, типа - комбі -В, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 її цивільний чоловік ОСОБА_5 загинув. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є діти померлого - ОСОБА_7, ОСОБА_6 та відповідачка по справі - ОСОБА_8. Від факту її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу залежить виникнення у неї права власності на частину спільнопридбаного рухомого майна, яке є їх спільною сумісною власністю. Просила встановити факт спільного проживання із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати їх спільною сумісною власністю легковий автомобіль марки ВАЗ 2109, тип - комбі -В, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2 та легковий автомобіль RENAULT ESPACE шасі НОМЕР_3, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, визнати за нею право власності на ? частину легкового автомобіля марки ВАЗ 2109, тип - комбі -В, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2, право власності на ? частину легкового автомобіля RENAULT ESPACE, 1990 року випуску, шасі НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 необхідно поділити між його дітьми.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України (СК України)сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 33 Конституції України місцем проживання фізичної особи вважається місце, де громадянин постійно проживає (як власник будинку чи квартири; наймач житла; член сім'ї власника, наймача тощо).

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В силу ст. 74 Сімейного Кодексу України «Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.»

Згідно зі ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтями 63, 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 1 ст.70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку.

За змістом ст. 256 ЦПК України встановлення факту, що має юридичне значення, у разі наявності спору про право відбувається в порядку позовного провадження.

З показів свідка ОСОБА_9 даних в судовому засіданні вбачається, що він проживає по сусідству з позивачкою та знайомий з нею з 2003 року. В період з 2003 року по 2005 рік він приїздив щотижня в с. Ничипорівку, а по досягненню пенсійного віку постійно проживає в с. Ничипорівка. ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_5 однією сім"єю, у них народилися діти. Вони разом придбали автомобілі ВАЗ та Рено, які були пошкоджені в ДТП, а потім відновлювали їх.

З показів свідка ОСОБА_10 даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_5 з 2003 року проживав із ОСОБА_1 Вони разом придбавали автомобілі, позивачка поховала чоловіка, коли той загинув у ДТП.

В судовому засіданні встановлено, що з квітня 2003 року позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та постійно проживали АДРЕСА_1 однією сім"єю, (довідка Ничипорівської сільської ради а.с. 9). Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження а.с.10-11). За час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме, 12 квітня 2012 року ними за спільні кошти був придбаний легковий автомобіль RENAULT ESPACE шасі НОМЕР_3, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, а також 28 березня 2013 року був придбаний легковий автомобіль ВАЗ 2109, типа - комбі -В, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 загинув (свідоцтво про смерть а.с.12). В силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті останнього є його діти - ОСОБА_7, ОСОБА_6, відповідачі по справі - ОСОБА_8 та ОСОБА_4, в інтересах котрої діє ОСОБА_3 В передбачений законодавством шестимісячний термін, а саме, 24 лютого 2017 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 до Яготинської районної державної нотаріальної контори звернулася донька померлого ОСОБА_4. 16 травня 2017 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», містить роз"яснення, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ним склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За змістом положень ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи належність, допустимість та достовірність окремо кожного доказу, дослідженого під час розгляду справи судом, в тому числі показання свідків, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, про те, що докази, наявні у матеріалах справи та досліджені судом під час розгляду справи у свої сукупності доводять і є достатніми для висновку про те, що у період з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 між позивачкою та померлим ОСОБА_5 склалися та існували усталені відносини, що притаманні подружжю.

Дані обставини в судовому засіданні не заперечували і відповідачі.

Оскільки автомобілі були придбані позивачкою під час спільного проживання однією сім"єю із ОСОБА_5, то в силу закону це майно є спільною сумісною власністю.

Заперечення відповідачів в тій частині, що для придбання автомобілів ОСОБА_5 міг використати кошти від продажу належного йому на праві особистої власності автомобіля ЛУАЗ "Волинь" суд не може прийняти до уваги, оскільки під час розгляду справи не здобуто будь-яких доказів щодо ціни цього автомобіля, стосовно року його випуску, про вартість витрачених на його відновлення після ДТП спільних коштів ОСОБА_11 та ОСОБА_5

Крім цього, суд звертає увагу на ті обставини, що останні до придбання спільного майна-автомобілів прожили однією сім"єю більше 10 років.

Керуючись ст.ст. 10,60,209,212,213-215,218,256 ЦПК України, ст.ст. 3, 60,63,69,70,74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, легковий автомобіль макри ВАЗ 2109, тим-комбі-В, 1993 року випуску, шасі № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2 та легковий автомобіль RENAULT ESPACE шасі НОМЕР_3, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 2109, тип-комбі-В, 1993 року випуску, шасі № НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля RENAULT ESPACE 1990 року випуску, шасі НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Литвин Л.І.