Справа № 146/1568/16-ц Провадження № 22-ц/772/1526/2017Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 23Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів: Ковальчука О.В., Стадника І.М.,
при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ) «Торговий дім «Фінпром», відділу Держгеокадастру у Томашпільському районі Вінницької області про визнання недійсним договору оренди землі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Томашпільского районного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом до ТОВ «Торговий дім «Фінпром», відділу Держкомзему у Томашпільському районі Вінницької області ОСОБА_6 звернулася в суд 28 листопада 2016 року.

Зазначала, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 1, 8945 га у межах згідно з планом, розташованої на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1.

Відповідно до акту приймання-передачі об'єкта оренди орендар ТОВ «Торговий дім «Фінпром» прийняв, а орендодавець ОСОБА_6, на підставі договору оренди землі № 809 від 20 серпня 2010 року, передав земельну ділянку в оренду.

Вказала, що договір оренди земельної ділянки та акт приймання - передачі об'єкта оренди вона не підписувала, доручення на підписання вказаних документів іншій особі не надавала. Про порушення свого майнового права ОСОБА_6 дізналася лише 5 жовтня 2016 року, а тому відразу звернулась з даним позовом в суд.

Посилаючись на ці обставини та положення статей 201, 203, 215 ЦК України позивач просила визнати недійсним договір оренди землі №809 від 20 серпня 2010 року укладеного між нею та ТОВ «Торговий дім «Фінпром» та скасувати державну реєстрацію договору.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року відповідно до клопотання позивача замінено неналежного відповідача відділ Держкомзему у Томашпільському районі Вінницької області на належного відділ Держгеокадастру у Томашпільському районі Вінницької області.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення виходячи із наступного.

У відповідності до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із судового рішення вбачається, що воно по суті є правильним і справедливим, а тому немає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що Збрищак Н.М. на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 8 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією Вінницької області, належить земельна ділянка площею 1,8945 га, розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Згідно договору оренди землі № 809 від 20 серпня 2010 року укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Торговий дім «Фінпром» орендодавець ОСОБА_6 надає належну їй на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, а орендар - ТОВ «Торговий дім «Фінпром» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,8945 га, яка знаходиться на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району. Договір укладено на десять років. Договір оренди підписаний сторонами, зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 грудня 2010 року за № 24 (а.с. 3-4).

Встановлено, що Актом приймання-передачі об'єкта оренди № 1 від 20 серпня 2010 року орендар ТОВ «Торговий дім «Фінпром» прийняв, а орендодавець ОСОБА_6 яка є власником земельної ділянки площею 1,8945 га. на підставі договору № 809 від 20 серпня 2010 року передав дану ділянку в оренду згідно договору ( а.с.5).

27 березня 2017 року до Томашпільського районного суду з Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експертів № 703/704/17-21 від 24 березня 2017 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у даній цивільній справі, згідно висновку якого підписи від імені ОСОБА_6 у договорі оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Торговий дім «Фінпром» № 809 від 20 серпня 2010 року та акті приймання-передачі об'єкта оренди №1 від 20 серпня 2010 року виконані не ОСОБА_6, а іншою особою (а.с.97-100).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, як це вбачається із змісту оскаржуваного рішення, що позивачем доведені ті обставини, на які вона посилається у обґрунтування своїх вимог, а саме, що вона не підписувала договір оренди землі з ТОВ «Торговий дім «Фінпром» № 809 від 20 серпня 2010 року, а також Акт прийому-передачі землі, що є підставою для визнання цього договору недійсним, проте, оскільки відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог, а позовна давність до заявлених вимог пропущена позивачем без поважних причин, то у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропущення позивачем позовної давності відповідно до положень статей 256, 257, 261, 267 ЦК України.

До таких висновків суд дійшов при правильно встановлених обставинах справи і такі висновки суду ґрунтуються на правильно застосованих нормах матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Наведені у апеляційній скарзі доводи не є такими, що можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, суд неправильно застосував норми матеріального права які регулюють застосування позовної давності до заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог та ставилось питання про відмову у задоволенні позову з підстав пропущення позовної давності.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано визнав пропуск позовної давності позивачем без поважних причин та виходячи із цього обґрунтовано відмовив у задоволенні позову з підстав пропущення позовної давності позивачем, відповідно до положень статей 256, 257, частини 1 статті 261 та частини 3, 4, 5 статті 267 ЦК України.

Безпідставним є посилання позивача на те, що відносини між сторонами є триваючими, а тому позовна давність за цими вимогами не пропущена. Такі доводи не ґрунтуються на встановлених обставинах та на правильному застосуванні норм матеріального права.

Як вбачається із встановлених обставин, позивач у справі фактично виконує зобов'язання за укладеним договором оренди землі, оскільки передав земельну ділянку відповідачеві, отримує орендну плату та не заперечував відповідачу користуватись земельною ділянкою весь час починаючи з моменту укладення договору та передачі орендарю спірної земельної ділянки.

Виходячи із цих обставин позивач знав або міг довідатися про порушення свого права, а саме про те, що договір нею не підписаний, з часу укладення цього договору - 20 серпня 2010 року.

Судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до цих правовідносин при вирішенні спору висновок Верховного Суду України у справі №6-2469цс16 від 16 листопада 2016 року, а також висновок у справі №6-17цс17 від 22 лютого 2017 року, де йдеться про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Безпідставними є посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що рішенням суду порушується його прав власності на землю. Правовідносини, які виникли між сторонами є договірними, позивач договір оренди землі фактично виконує з часу укладення, а тому позивач й ставить питання про визнання недійсним цього договору.

За цих обставин судове рішення про застосування позовної давності до заявлених вимог не порушує права позивача, оскільки рішення ухвалено відповідно до норм матеріального права, і зокрема не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, рішення суду є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Томашпільского районного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ О.В. Ковальчук

/підпис/ І.М. Стадник

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Іващук