АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2209/2626/12
Провадження № 22-ц/792/1105/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Лапко Ю.В.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3М розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в листопаді 2012 року до суду ОСОБА_2 зазначав, що на початку грудня 2011 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір зберігання, відповідно до якого позивач передав відповідачці 40 000 доларів США на період його перебування на лікуванні. Позивач вказує, що на його прохання повернути кошти, відповідачка пояснювала, що не може їх повернути, оскільки не памятає, куди їх поклала. ОСОБА_2 вказував, що відповідачка в своїх поясненнях, що надані працівникам Красилівського РВ УМВС підтвердила, що дійсно взяла у позивача на зберігання грошові кошти у сумі 40 000 доларів США. Так як ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється повернути кошти, тому ОСОБА_2 після уточнення позовних вимог просив суд стягнути на його користь з відповідачки 60 000 грн., 10 000 Євро та 10 000 доларів США.

Заочним рішенням Красилівського районного суду від 21 грудня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 60 000 грн., 11 000 доларів США та 10 000 Євро переданих їй на зберігання.

Ухвалою Красилівського районного суду від 06 березня 2013 року скасовано заочне рішення Красилівського районного суду від 21 грудня 2012 року.

Ухвалою Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року затверджено мирову угоду сторін по справі, згідно якої: ОСОБА_4 зобовязалась повернути ОСОБА_2 отримані від нього на зберігання кошти в сумі 33700 доларів США.

Вказану суму боргу ОСОБА_4 зобовязалась передати, а ОСОБА_2 зобовязався прийняти на таких умовах: - у випадку повернення ОСОБА_4 боргу за договором зберігання в сумі 20000 доларів США в термін до 01 вересня 2015 року, борг ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 за договором зберігання вважається погашеним повністю; - у випадку часткового погашення суми боргу за договором зберігання визначеної в п. 2.1 цієї мирової угоди до 01 вересня 2015 року повернення залишку боргу розстрочується ще на 9 місяців і кінцевий термін повернення боргу в цьому випадку наступає 01 червня 2016 року. При цьому сторони також домовилися, що повне погашення залишку боргу визначеному у п. 2.1 цієї мирової угоди протягом девяти місяців буде вважатися повним погашенням боргу за договором зберігання; -у випадку невиконання ОСОБА_4 умови, викладеної у п.п.2.1, 2.2 цієї угоди, ОСОБА_4 зобовязується повернути ОСОБА_2 борг за договором зберігання на загальну суму 33 700 доларів США шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_4, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

Для забезпечення виконання умов даної угоди арешт накладений на квартиру №15, що знаходиться за адресою вул. В. Стуса, 4 в м. Красилові, 5/6 частин якої належить на праві власності боржнику ОСОБА_5 до повного розрахунку між сторонами не знімається. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу закрити.

Ухвалою Красилівського районного суду від 29 серпня 2016 року виправлено в ухвалі Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року описку, а саме: в мотивувальній та резолютивній частині ухвали замість слів «такою, що підлягає затвердженню» зазначено слова «такою, що підлягає визнанню». В абзаці 2 резолютивної частини замість слів «затвердити мирову угоду» зазначено слова «визнати мирову угоду».

Не погоджуючись з ухвалою Красилівського районного суду від 05.08.2013 року, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною з підстав порушення норм процесуального права, зокрема положень с.1 ст. 175 ЦПК України. Зазначає, що перебуваючи на лікуванні за кордоном, вона уповноважила представляти її інтереси під час розгляду справи свою дочку ОСОБА_5, яка будучи юридично необізнаною та піддавшись тиску з боку позивача, підписала заяву про визнання мирової угоди. Апелянт зазначає, що умови мирової угоди не відповідають нормам закону, адже майно, яка передається позивачу не є предметом спору та суду була відома її позиція щодо невизнання позовних вимог, про що ОСОБА_4 неодноразово вказувала у своїх запереченнях та у клопотанні про витребування доказів. Тому апелянтка вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції.

Представник апелянтки апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши ухвалу суду без змін.

ОСОБА_4 до суду не зявилася, хоча в розумінні ст. 74 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Визнаючи мирову угоду та закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена між сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності з ч. 1 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх субєктивні права та обовязки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обовязків сторін щодо предмету спору. Мирова угода може стосуватися лише сторін та їх спірних правовідносин. Не підлягає визнанню судом мирова угода, яка порушує вимоги ст. 11 ЦПК України щодо обмеження судового розгляду межами заявлених позовних вимог.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди (ч.ч.4,5 ст.175, п.4 ч.1 ст.205 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги просив стягнути із ОСОБА_4 60 000 грн., 11 доларів США та 10 000 Євро, які вона отримала від позивача за договором зберігання.

У судовому засіданні першої інстанції сторони подали до суду мирову угоду, в якій дійшли згоди щодо порядку повернення боргу. А також зазначили, що у випадку невиконання ОСОБА_4 умови, викладеної у п.п.2.1, 2.2 цієї угоди, ОСОБА_4 зобовязується повернути ОСОБА_2 борг за договором зберігання на загальну суму 33 700 доларів США шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_4, а саме 5/6 частин квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року затверджено цю мирову угоду та ухвалою цього ж суду від 29 серпня 2016 року внесено виправлення в мотивувальну та резолютивну частини ухвали Красилівського районного суду від 05.08.2013 року, зазначивши в абзаці 2 мотивувальної частини замість слів: «такою, що підлягає затвердженню» слова: «…такою, що підлягає визнанню…», в абзаці 2 резолютивної частини замість слів: «затвердити мирову угоду» слова: «… визнати мирову угоду».

Колегія суддів вважає, що визнаючи мирову угоду між сторонами, суд не в повному обсязі перевірив умови мирової угоди та дійшов передчасного висновку про визнання мирової угоди і закриття провадження у справі.

При визнанні мирової угоди, суд першої інстанції не переконався, чи не суперечать умови мирової угоди закону та чи не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд першої інстанції залишив поза увагою невідповідність мирової угоди нормам процесуального права в тій частині, що спір між сторонами виник щодо стягнення боргу за договором зберігання, а ухвалою суду визнано законність вирішення сторонами питання щодо права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, що виходить за межі позовних вимог і призвело до зміни предмету спору, що є неприпустимим.

У відповідності із ч.5 ст.175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу при визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнані мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Визнавши мирову угоду, місцевий суд закрив провадження у справі, тому у відповідності із ч.1 ст.21 ЦПК України справа підлягає розгляду у іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 303, 311, 313 - 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Красилівського районного суду від 05 серпня 2013 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу направити до Красилівського районного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Справа № 22ц/792/1105/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № ухвала