Дата документу 26.05.2017
Справа № 334/8987/16-ц
Провадження № 2/334/1389/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2016 року громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що народився 22-го вересня 1994 року у місті Запоріжжі, його матірю у Свідоцтві про народження зазначена ОСОБА_5, відповідач по справі. У 1999 році він разом із відповідачкою по справі прийняв участь у безоплатній приватизації квартири АДРЕСА_1 на умовах Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно Свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, сторони по справі отримали вказану квартиру у спільну часткову власність по 1/2 частки кожному.

У 2009 році позивач за згодою відповідача переїхав на постійне проживання до ОСОБА_3 Федерації (м. Якутськ) до сестри відповідача громадянки РФ, ОСОБА_6, яку Розпорядженням заступника Голови міського округу «місто Якутськ» №449зр від 03.08.2009 року було призначено піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачем по справі. На підставі рішення УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) від 23.03.2010 року позивач прийняв громадянство ОСОБА_3 Федерації згідно пункту «В» частини 6 статті 14 Федерального закону ОСОБА_3 Федерації від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство ОСОБА_3 Федерації» (у звязку із встановленням піклування на підставі заяви піклувальника). В 2013 році мати позивача, відповідачка по справі, змінила прізвище з «Данилова» на «Данілова».

У своєму позові позивач зазначив, що на даний час він не може довести належність, зокрема, йому Свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742 для підтвердження свого права власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1, оскільки у вказаному Свідоцтві співвласником квартири значиться ОСОБА_1, який є громадянином України. При цьому у Свідоцтві не зазначено число, місяць та рік народження цього ОСОБА_1. До того ж, відповідачка по справі, його рідна мати не визнає його право власності на 1/2 частку в квартирі.

У звязку з вищевказаним, з метою захисту своїх порушених прав, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, постійно проживає в РФ, просить розглянути справу за участі його представника за нотаріально посвідченою довіреністю, на позові наполягає у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7, який діє в інтересах громадянина РФ ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить визнати за позивачем право власності на ? частку спірної квартири за рішенням суду.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, про що надала суду письмову заяву. Пояснила, що позивач є її сином, який разом з нею брав участь у безоплатній приватизації квартири АДРЕСА_1 на умовах Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та згідно Свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, їй та позивачу на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частці квартири кожному. Підтвердила, що у 2009 році позивач за її згодою переїхав на постійне проживання до ОСОБА_3 Федерації (м. Якутськ) до її сестри громадянки ОСОБА_3 Федерації ОСОБА_6 та набув громадянства ОСОБА_3 Федерації.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що з позовом звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є громадянином ОСОБА_3 Федерації. Згідно копії його паспорту, позивач народився в Україні у місті Запоріжжі /а.с.7/.

Паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації серії 9814 номер 565484, виданий МРВ (міжрайонним відділом) УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) в місті Якутську 20.10.2014 року, код підрозділу 140-002, адреса реєстрації місця проживання позивача: ОСОБА_3 Федерація, Республіка Саха (Якутія), м. Якутськ, вул. Кржижановського, будинок 65. Згідно даних, які містяться на сторінці 19 вказаного паспорту, попередній паспорт позивача громадянина ОСОБА_3 Федерації: серії 9810 номер 285137, код підрозділу 140-002, виданий 15.07.2010 року /а.с.7-8/.

Згідно Свідоцтва про народження позивача серії І-ЖС №256436, виданого 05.10.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя встановлено, що позивач народився 22.09.1994 року у м. Запоріжжі, його матірю є ОСОБА_5 /а.с.10/.

Згідно листа Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 20.12.2016 року №2313/6536, відповідачка по справі - громадянка України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, була документована паспортом громадянина України СЮ №304916, виданим Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 27.06.2013 року у звязку з уточненням написання прізвища «Данилова» на підставі наданого повторного свідоцтва про шлюб І-ЖС №124219, виданого Ленінським ВРАЦС м. Запоріжжя 21.05.2013 року, а/з 1131 /а.с.9/.

Згідно довіреності громадянки України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданої на імя своєї сестри, громадянки РФ, ОСОБА_6, засвідченої 03.06.2009 року (зареєстровано в реєстрі за №2с-1215) тимчасово виконуючої обовязки нотаріуса Якутського нотаріального округу ОСОБА_8, встановлено, що ОСОБА_5, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уповноважила її представляти інтереси свого неповнолітнього сина ОСОБА_1, зокрема, у Відділі Управління ФМС Росії по території Республіки Саха Якутія з питання оформлення та отримання неповнолітнім сином ОСОБА_1 громадянства ОСОБА_3 Федерації, а також паспорта громадянина ОСОБА_3 Федерації у звязку із досягнення 14-річного віку /а.с.14,15/.

З дослідженого у судовому засіданні розпорядження заступника Голови міського округу «місто Якутськ» від 03.08.2009 року №449зр встановлено, що громадянку РФ ОСОБА_6 призначено піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.16/.

Згідно листа Міжрайонного відділу Управління Федеральної міграційної служби по Республіці Саха (Якутія) в м. Якутську від 21.04.2010 року №6869 встановлено, що ОСОБА_1 згідно рішення УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) від 23.03.2010 року прийняв громадянство ОСОБА_3 Федерації на підставі пункту «В» частини 6 статті 14 Федерального закону ОСОБА_3 Федерації від 31.05.2002 року №62-ФЗ «Про громадянство ОСОБА_3 Федерації», тобто у звязку із встановленням піклування на підставі заяви піклувальника /а.с17/.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, громадянин РФ, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина ОСОБА_3 Федерації серії 9814 номер 565484, виданий МРВ (міжрайонним відділом) УФМС Росії по Республіці Саха (Якутія) в місті Якутську 20.10.2014 року, код підрозділу 140-002, адреса реєстрації місця проживання: ОСОБА_3 Федерація, Республіка Саха (Якутія), м. Якутськ, вул. Кржижановського, будинок 65), є сином відповідача ОСОБА_2.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради, встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: 69121, АДРЕСА_2, належить на праві спільної часткової власності в рівних частках громадянам: ОСОБА_5 1/2 частка, ОСОБА_1 - 1/2 частка /а.с.18/.

Також у судовому засіданні досліджені документи, які надані позивачу листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 16.12.2016 року №04/01-25/2480, а саме: засвідчену копію розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 08.12.1999 року №4004; засвідчену копію розрахунку вартості надлишкової загальної площі квартири, що приватизується, затвердженого розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 08.12.1999 року №4004; засвідчену копію заяви громадянки ОСОБА_5 на імя керівника органу приватизації голови Ленінської рай адміністрації ОСОБА_9 про передачу у приватну спільну часткову власність квартири від 04.11.1999 року; Довідку ЖЕД №37 ВРЕЖО №7 Ленінського району м. Запоріжжя про склад сім?ї наймача ізольованої квартири (69121, АДРЕСА_2)(одноквартирного будинку) та займані ними приміщення від 04.11.1999 року №607 /а.с.20-23/, з яких встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: 69121, АДРЕСА_2, передана у власність саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, громадянин РФ, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, як майна, набутого в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 08.12.1999 року, на підставі якого було видане Свідоцтво про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 174 ЦПК України, зважаючи на те, що шляхом дослідження у судовому засіданні доказів судом встановлені обставини, які вказують, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частку у квартирі є законними та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання ним позову у повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Законодавством України не передбачено, що в разі набуття громадянином України іншого громадянства він втрачає право власності на обєкт нерухомого майна.

Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 37 своєї постанови від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, зокрема, шляхом звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України як спосіб захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Керуючись статтею 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16, ст. 392 ЦК України, пункту 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», статтями 57-60, ч. 4 ст. 174, ст. 212-215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у квартирі - задовольнити.

Визнати за громадянином ОСОБА_3 Федерації, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як на майно, набуте в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» згідно розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 08.12.1999 року, на підставі якого видане Свідоцтво про право власності на житло від 08.12.1999 року №1742.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Добрєв М. В.