Справа № 498/300/17
Провадження по справі № 2/498/172/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Ткачук О.Л.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України в с.м.т. ОСОБА_2 області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2017 року, позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 18 листопада 2011 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис № 1029. Від вказаного шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розпаду сім'ї послужили різні погляди на життя та інтереси. Позивачка вважає, що примирення неможливе оскільки вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини фактично припинено біля 6 місяців тому та на даний час проживають окремо один від одного. Тому позивачка просить суду, розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4, який був зареєстрований першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис 1029.

Позивачка в судове засідання не зявилась, але через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також просить суд залишити їй шлюбне прізвище «Кірсанова» .

Відповідач в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, так як вважає, що примирення між ними неможливо, спору по розподілу майна немає, не заперечує щоб діти залишились проживати разом з матірю.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 листопада 2011 року першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис № 1029.

Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають протягом 6 місяців, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Кірсанова», що підтверджується її заявою.

На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дитини, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір'ю.

Спору стосовно поділу майна подружжя не має.

Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки ОСОБА_3.

На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Брижатюк) та ОСОБА_4, зареєстрований 18 листопада 2011 року першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис № 1029 - розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити проживати з матір'ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 надалі іменувати прізвищем «Кірсанова».

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь ОСОБА_3.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Великомихайлівському районному відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук