Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №313/1617/16 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
Провадження № 22-ц/778/1812/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 березня 2012 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість - 17254,62 грн., яка складається з наступного:282,47 грн. - заборгованість за кредитом; 12024,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 797,84 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13 березня 2012 року у розмірі 17254,62 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява (а.с.31 зворот) разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.5-30) та Тарифами банку (далі - тарифи) (а.с.32), які викладені на офіційному банківському сайті, складає між нею та банком договір.

Встановивши, що ОСОБА_3 належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором №б/н, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем, пославшись на ті обставини, що договір укладений між сторонами 13.03.2012 р., а до суду з позовом банк звернувся 23.12.2016 року.

Проте повністю з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Застосовуючи до позовних вимог наслідки спливу загальної позовної давності, суд не зазначив в рішенні коли розпочався її перебіг та коли він сплив.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до змісту Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового тарифу» держатель картки ОСОБА_3 зобов`язана щомісяця до 25 числа, наступного за звітнім, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, яка виникла за попередній звітний місяць 7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. від залишку заборгованості (а.с.33).

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14.

Строк дії кредитної картки №872974, отриманої відповідачем, до січня 2016 року (а.с.93).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості клієнта ОСОБА_3 за договором № б/н від 13.03.2012 р.(а.с.29-30), останній платіж здійснений відповідачем 15.07.2013 року, строк дії кредитної картки - до січня 2016 року, з позовом до суду банк звернувся 23.12.2016 року.

З огляду на викладене, та враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності (а.с.50), колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування позовної давності стосовно щомісячних платежів, нарахованих банком у період до 23.12.2013 року.

Таким чином, стягненню на користь банку підлягає заборгованість, яка за період з 23.12.2013 року по 23.12.2016 року становить: 12 043,09 грн. та складається з: 68 грн.46 коп. (282,47 грн. - 214,01 грн. = 68 грн.46 коп.) - заборгованості за тілом кредиту; 11 974 грн.63 коп. (120224,31 грн. - 49,68 грн. = 11974 грн. 63 коп.) - заборгованості за відсотками.

Як вбачається зі змісту позовної заяви (а.с.2-3) та наданого банком розрахунку (а.с.29- 30), пояснень представника позивача в суді апеляційної інстанції, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути пеню (2), нараховану за період з 01.10.2013 року по 31.10.2016 року в сумі 3650 грн.

З огляду на наданий банком розрахунок пені (2) та заяви про застосування строків позовної давності, наданої відповідачем в суді першої інстанції, сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку за період з 23 грудня 2015 року по 23 грудня 2016 року становить 1100,00 грн. (3650,00 грн. - 2550,00 грн.. = 1100 грн.).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (далі - Умови) (а.с.5-28), та Тарифами (а.с.32) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (п. 2.2.112.6.2 та п. 2.1.1.12.8.1) по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с. 24).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, рішення суду першої відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в сумі 13 143 гривень 09 коп., яка складається з: 68 гривень 76 коп. - заборгованості за кредитом; 11 974 гривень 63 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1100 гривень - заборгованості з пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ст.88 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 17254,62 грн., задоволено 13143,09 грн.), в сумі 1049 грн. 64 коп. (1378 грн. * 13143,09 грн. / 17254,62 грн.).

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою (заявлено 17254,62 грн., задоволено 13143,09 грн.), в розмірі 1154 грн. 60 коп. (1515,80 грн. * 13143,09 грн. / 17254,62 грн.).

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню компенсація судового збору в сумі 2204 грн. 24 коп. (1049,64 грн. + 1154,60 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2017 року у цій справі у цій справі скасувати, ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2012 року в сумі 13 143 гривень 09 коп., яка складається з: 68 гривень 76 коп. - заборгованості за кредитом; 11 974 гривень 63 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1100 гривень - заборгованості з пені.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2204 гривні 24 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: