Справа № 405/8137/16-ц
Провадження №2-з/405/40/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті», в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Альба-Сіті» на його (позивача) користь 299 200 доларів США, що еквівалентно 8 228 000 грн. боргу, 20 899 120 грн. пені та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1, до початку розгляду справи по суті, підтримав подану позивачем заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3 в межах ціни позову, а саме: житловий будинок загальною площею 264 кв.м., житловою площею 129.4 кв.м., розташований в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30, земельну ділянку кадастровий номер :79:005:0013, загальною площею 0,0936 га, розташована в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30, обґрунтовуючи зазначену заяву тим, що на підставі договору позики позивач передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 299 200 доларів США, які останній зобовязувався повернути в повному обсязі не пізніше 06 березня 2016 року, та в порушення приписів ст.ст.525, 526, 1046, 1049 ЦК України, ОСОБА_3 протягом тривалого часу в односторонньому порядку відмовляється від виконання обовязку по поверненню отриманих коштів, жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості, відповідачем здійснено не було, тим самим, порушено право позивача на отримання зазначених коштів, та з метою запобігання порушених власних майнових інтересів, є підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки, в разі невжиття таких заходів виконання рішення суду значно ускладниться, відповідач ОСОБА_3, який є безробітним та немає доходів, може продати або іншим чином відчужити належне йому нерухоме майно, переписати свої активи на юридичних осіб шляхом їх обміну на корпоративні права, які в подальшому неможливо буде стягнути у примусовому порядку, більш того, заборгованість відповідача ОСОБА_3 за договором позики виникла з березня, 2016 року та відповідач ухиляється від добровільної сплати боргу.

Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Крім того, відповідно до п.1 розяснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, при цьому зазначені обставини та докази їм повинні бути викладені заявником в заяві про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, при цьому згідно з ч.3 зазначеної статті, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

З заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що останній обрав вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 264 кв.м., житловою площею 129.4 кв.м., розташований в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30 та земельну ділянку кадастровий номер :79:005:0013, загальною площею 0,0936 га, розташована в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30, в межах суми боргу у розмірі 299 200 доларів США, що еквівалентно 8 228 000 грн. боргу та 20 899 120 грн. пені.

Необхідність вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно позивач в заяві зазначив, та представник позивача в судовому засіданні підтримав зазначені доводи про можливість відповідача ухилитися від виконання рішення суду про стягнення боргу, шляхом відчуження належного відповідачу нерухомого майна, , можливістю переписати свої активи на юридичних осіб шляхом їх обміну на корпоративні права, що, в свою чергу, ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

З аналізу положень статей 151, 152 ЦПК України слідує, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною актуальна інформація про право власності, обєкт нерухомого майна житловий будинок, обєкт житлової нерухомості, загальною площею 264 кв.м, житловою площею 129, 4 кв.м., що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Богунська, будинок 30, власник ОСОБА_3, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер : 11605815, виданий 25.10.2013 року, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, а також про обєкт нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер :79:005:0013, площею 0, 0936 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Богунська, земельна ділянка №30, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 0, власник: ОСОБА_3, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 259, виданий 29.04.2013 року, видавник ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського МНО.

Судом також відзначається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення на стадії його виконання виконавчою службою.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, приймаючи також до уваги, що між сторонами дійсно існує спір майнового характеру, який на час розгляду заяви про забезпечення позову, між сторонами не вирішено, про що зазначив представник позивача, крім того, враховується, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього відповідно до договору позики від 06 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2, як позикодавцем, та ОСОБА_3, як позичальником, відповідно до умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність гроші в сумі 6 432 800 грн. 00 коп., що на день укладення договору становить 299 200 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «ПриватБанк», які зобовязався повернути позикодавцю не пізніше 06 березня 2016 року, у звязку з чим, станом на 16.11.2016 року загальна заборгованість за зазначеним договором становить 29 127 120 грн. 00 коп., що, в свою чергу, може свідчити про можливе порушення законних прав та інтересів позивача та відповідно вчинення відповідачем ОСОБА_3 дій, направлених на ухилення від можливого виконання рішення суду, та є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, на підставі чого та з урахуванням даних про особу відповідача ОСОБА_3, відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, необхідності вжиття заходів забезпечення позову та з урахуванням розумності, та обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, приймаючи також до уваги, що накладення арешту на майно не позбавляє відповідача ОСОБА_3 як власника зазначеного вище майна прав володіння ним, а лише унеможливлює втрату існуючих у останнього прав, більш того, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб, зазначений позивачем, - накладенням арешту на майно, відповідач ОСОБА_3 не втрачає своїх прав щодо зазначеного майна, а лише обмежується у правомочностях на власний розсуд розпорядитися ним до вирішення судом спору майнового характеру про стягнення коштів за договором позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкти нерухомого майна, які належать відповідачу ОСОБА_3 Петровичу, а саме: житловий будинок загальною площею 264 кв.м., житловою площею 129.4 кв.м., розташований в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30 та земельну ділянку кадастровий номер :79:005:0013, загальною площею 0,0936 га, розташована в м. Києві по вул. Богунській, буд. 30, в межах суми позову, що становить 299 200 доларів США, що еквівалентно 8 228 000 грн. боргу та 20 899 120 грн. пені.

Керуючись ст.ст.151, 153, 293, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі №405/8137/16-ц, провадження 2/405/1709/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» про стягнення боргу за договором позики,- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №405/8137/16-ц, провадження 2/405/1709/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстр. за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: житловий будинок, обєкт житлової нерухомості, загальною площею 264 кв.м, житловою площею 129, 4 кв.м., що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Богунська, будинок 30, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, власник ОСОБА_3, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер : 11605815, виданий 25.10.2013 року, видавник: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, та земельну ділянку кадастровий номер :79:005:0013, площею 0, 0936 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Богунська, земельна ділянка №30, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 0, власник: ОСОБА_3, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер 259, виданий 29.04.2013 року, видавник ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського МНО, в межах суми позову, що становить 8 228 000 грн. 00 коп. боргу та 20 899 120 грн. 00 коп. пені.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її винесення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набрала чинності 06 червня 2017 року.

Строк предявлення виконавчого документа до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова