Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/13492/16-ц

Імям України Провадження № 2/200/70/17

13 травня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, прокурора Чернявського Є.О., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», третя особа управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, про стягнення грошових коштів та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області у серпні 2016 року звернувся до суду із позовною заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, до відповідача КВНЗ «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», визначивши третьою особою по справі управління-службу у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, прохаючи суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 7180 гривень 45 копійок, як заборгованість з виплати стипендії у період часу з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року; зобовязати відповідача з 01 липня 2016 року виплачувати ОСОБА_1 стипендію у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання; стягнути з відповідача на користь Дніпровської місцевої прокуратури № 2 (одержувач прокуратура Дніпропетровської області, 46044, м. Дніпро, просп. Д.Яворницького, 38 МФО 820172 р/р 0291 в ДКСУ в м. Києві код за ) понесені судові витрати по справі (а.с. 1-3).

У березні 2017 року, у звязку зі зміною найменування відповідача, а також набранням чинності з 01 січня 2017 року п. 27 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, позивач уточнила свої позовні вимоги, прохаючи суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 13130 гривень 45 копійок, як заборгованість з виплати стипендії у період часу з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року; зобовязати відповідача з 01 січня 2017 року виплачувати ОСОБА_1 стипендію у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання; стягнути з відповідача на користь Дніпровської місцевої прокуратури № 2 (одержувач прокуратура Дніпропетровської області, 46044, м. Дніпро, просп. Д.Яворницького, 38 МФО 820172 р/р 0291 в ДКСУ в м. Києві код за ) понесені судові витрати по справі (а.с. 67-69).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітньою і тому самостійно не може захистити свої права. Як неповнолітня, вона звернулася до прокурора із письмовою заявою про предявлення в її інтересах позову про стягнення недоплаченої їй стипендії та зобовязання сплачувати її у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Проведеною за зверненням ОСОБА_1 перевіркою встановлено, що її батько працює у ПАТ «ОСОБА_3 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» та має стаж підземної роботи у 17 років 11 місяців 18 днів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше, як 15 років, зараховуються поза конкурсом, за особистим вибором, до державних і комунальних вищих та професійно-технічних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання і гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету, стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п. 27 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-19 від 06 грудня 2016 року, внесено зміни до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», яку викладено наступним чином: «1. Шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та виплатою за рахунок бюджетних коштів соціальної стипендії в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України».

З тих підстав, що батько ОСОБА_1 має стаж підземної роботи, що перевищує 15 років, позивач повинна отримувати стипендію у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, який, згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» становить: вересень листопад - 1218 грн., грудень 1378 грн., згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік»: січень квітень 1378 грн., травень листопад 1450 грн., грудень 1600 грн. Однак, вона отримує стипендію на рівні звичайного студента коледжу. Розмір недоплати, за період часу з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року, становить 13130 гривень 45 копійок. Для дотримання на майбутнє відповідачем вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо ОСОБА_1, прохає зобовязати відповідача сплачувати останній стипендію у розмірі, визначеному наведеним Законом України, до закінчення нею навчання.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Пояснила, що до прокурора із письмовою заявою про захист його прав у вигляді сплати стипендії у визначеному наведеним законом України розмірі, звернулася після того, як узгодила це з батьками і вони погодились на таке її звернення. В училище, на підставі цього ж закону, вступила поза конкурсом, без здачі вступних іспитів. Мешкає у гуртожитку, за який сплачує кошти нарівні з іншими учнями.

Прокурор позов підтримав, прохав задовольнити з підстав, наведених у ньому. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 отримувала академічну стипендію, яка залежить від успішності навчання студента, в той час як мала б отримувати соціальну стипендію, яка виплачується незалежно від результатів успішності навчання.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що дійсно, ОСОБА_1 нараховувалась звичайна стипендія через те, що кошти на фінансування соціальної стипендії у підвищеному розмірі дітям шахтарів у жодному з бюджетів, з яких фінансується коледж, передбачено не було. З другого семестру студентка не вийшла на середній бал, необхідний для отримання академічної стипендії, тому стипендія їй не виплачувалась взагалі. З нового навчального семестру ОСОБА_1 нараховується соціальна стипендія.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи. З цих підстав суд, спираючись на норми ч. 3 ст. 36 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника третьої особи та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, зясувавши думку прокурора та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами наданими сторонами, суд приходить до висновку, що позов підтверджений та підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є неповнолітньою, з 01 вересня 2015 року є студентом КВНЗ «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», отримує стипендію у розмірі, меншому від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Її батько ОСОБА_4 з 02 липня 2012 року і по теперішній час працює на ПАТ «ОСОБА_3 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» і станом на червень 2015 року мав стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах 17 років 11 місяців і 18 днів. Судовий збір при подачі позову сплачено позивачем у розмірі 551 гривня 21 копійка.

Згідно з вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 КК України, способами захисту порушеного права може бути примусове виконання обовязку в натурі; відшкодування збитків. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менше, як 15 років, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором до державних і комунальних вищих та професійно-технічних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджеті з наданням місць у гуртожитках на час навчання і гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 62 Закону України «Про освіту», розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення та виплати, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід Держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З наведених норм чинного сімейного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Неповнолітня дитина - ОСОБА_1 є студенткою КВНЗ «Дніпропетровський базовий медичний коледж» і дочкою шахтаря, який має більше ніж 15 років підземного трудового стажу. Навчаючись у вказаному комунальному закладі, куди вона вступила без іспитів, на підставі норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», щомісячно отримує стипендію у розмірі, меншому від встановленого Законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як пересічний студент. Разом з тим, має право на отримання стипендії у розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як дочка шахтаря, що має більше ніж 15 років підземного трудового стажу. Суд вважає, що право позивача на отримання стипендії у встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», розмірі, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Той факт, що право на отримання такої стипендії, як визначено у підзаконному акті - Порядку призначення та виплати стипендій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, зі змінами, мають діти шахтарів, що навчаються у місті, яке має статус гірничого, а позивач навчається у місті, що не має статусу гірничого, на думку суду не впливає на відновлення її порушеного права, тому що зазначений нормативний акт суперечить вимогам Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як закон, як нормативний акт органу законодавчої влади, має більшу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України, як нормативний акт органу виконавчої влади. Також суд вважає, що норми Законів України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та «Про освіту», у частині, що регулює виплату стипендії, співвідносяться одна до одної, як загальна та спеціальна норми, де спеціальною є норма Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». При конкуренції цих норм, при вирішенні спору, суд застосовує спеціальну норму. Про те, що саме так застосовуються норми вказаних нормативно-правових актів, свідчить судова практика, як видно з рішень суду касаційної інстанції при вирішенні спорів даної категорії. Захистити порушене право позивача суд вважає за можливе у визначений прокурором спосіб шляхом стягнення недоплаченої стипендії у сумі 13130 гривень 45 копійок, та шляхом примусового виконання обовязку в натурі сплачувати стипендію у розмірі, визначеному Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тому що такий спосіб захисту відповідає видам захисту, встановленим у п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 КК України. Підстав вважати розрахунки недоплаченої стипендії невірними у суду немає, тому він їх приймає. Відсутність у бюджеті будь якого рівня фінансування видатків у вигляді стипендії, при тому, що судом встановлено порушення вимог законодавства та права позивача на отримання стипендії у встановленому законом розмірі, не може бути підставою для відмови позивачеві у поновленні його порушеного права.

Судові витрати, які сплачені при подачі позову, суд стягує з відповідача (551 гривня 21 копійка).

Вимога щодо зобовязання КВНЗ «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» виплачувати ОСОБА_1 соціальну стипендію у відповідності до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в порядку та розмірі, встановлених КМ України до закінчення нею навчання, починаючи з 01 січня 2017 року, не підлягає задоволенню з тих підстав, що згідно з довідкою про доходи, виданою КВНЗ «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_1 від 12 травня 2017 року, остання не отримала стипендію лише за січень 2017 року, у звязку із чим необхідності стягнення стипендії за наступні за січнем місяці, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 75-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 13130 гривень 45 копійок, як заборгованість з виплати соціальної стипендії за період часу з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Зобовязати комунальний вищий навчальний заклад «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» сплатити ОСОБА_1 недоплачену соціальну стипендію у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», за січень 2017 року, у розмірі 750 гривень.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову відмовити.

Стягнути з комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» на користь Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко