Справа № 307/3250/16-ц
Провадження № 2/307/284/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Клим В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. В позовній заяві зазначив, що 24 січня 2016 року, близько 5 години 45 хвилин, відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «Hyndai Santafe», державний номерний знак НОМЕР_1, знаходячись в смт. Буштино по вул. Головній, навпроти магазину «АВС Чумацький Шлях», рухаючись зі сторони населеного пункту с. Стеблівка в напрямку м.Тячів, грубо порушив вимоги пунктів 1.10, 1.5, 2.3 «б», 2.10, 10.1, 12.01. та 12.9 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху та при виборі безпечної швидкості не врахував складні дорожні умови, не вибрав безпечну швидкість руху, застосував різке гальмування на дорозі вкритою ожеледдю з низьким коефіцієнтом зчеплення, не втримав автомобіль в межах своєї смуги руху та допустив виїзд його за межі проїзної частини на праве узбіччя з послідуючим наїздом на нього, внаслідок чого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.02.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК України та призначено останньому покарання. Згідно висновку експерта від 25.01.2016 року №70 в нього мали місце тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням та наявністю рани на рівні перелому, забою головного мозку легкого ступеню, забійної рани тімяної ділянки голови, що супроводжувалися травматичним шоком ІІІ ступеню, які могли бути спричинені при ударі в ліву нижню кінцівку виступаючими деталями кузова автомобіля марки «Hyndai Santafe» при наїзді на нього та послідуючого падіння на капот автомобіля та дорожнє покриття. Після ДТП він проходив стаціонарне лікування в різних медичних закладах, починаючи з дати пригоди та до кінця травня 2016 року. Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4563 ОСОБА_1, виданої Тячівською районною лікарнею №1, йому встановлено діагноз слабо консолідований перелом кісток лівої гомілки, стан після МОС ПВОС (24.01.2016 року), контрактура правого г/ст.. суглобу та направлено в Закарпатську обласну клінічну лікарню ім..ОСОБА_3. З епікриз-витягу з історії хвороби №6859/367 ЗОКЛ ім..ОСОБА_3 вбачається, що він з 27.04.2016 року по 10.05.2016 року знаходився на лікуванні у відділенні ортопедії та травматології, де йому проведено операцію з демонтажу АЗФ. Закриту репозицію та БІОС лівої в/гомілкової кістки блокованим стержнем та рекомендовано: спостереження у травматолога, хода на милицях з частковим навантаженням оперованої кінцівки та медикаментозне лікування. В подальшому, з 10.05.2016 року по 12.05.2016 року, він проходив лікування в Тересвянській лікарні, а з 12.05.2016 року по 26.05.2016 року знову в Тячівській районній лікарні №1 з діагнозом: слабо консолідований ресинтезований перелом кісток лівої гомілки, стан після МОС (05.05.2016 року) системою БІОС, контрактура правого г/ст.. суглобу. 20.10.2016 року Тячівською медико-соціальною експертною комісією, йому встановлено третю групу інвалідності строком до 1 листопада 2017 року та протипоказано працю та навантаження на нижні кінцівки, а також рекомендовано лікування в травматолога, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії АВ №0734128 від 20.10.2016 року. Оскільки, станом на день вчинення відносно нього дорожньо-транспортної пригоди він ніде не працював, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, повинно визначатись виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати та виплачуватись з урахуванням положень ч.1 ст. 1202 ЦК України, а саме щомісячними платежами. Позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню шкода завдана каліцтвом в частині втраченого ним доходу внаслідок втрати загальної працездатності, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати у відповідні періоди 2016 року: за січень (з 25.01.2016 року) 311,60 гривень, лютий 1378 гривень, березень 1378 гривень, квітень 1378 гривень, травень 1450 гривень, червень 1450 гривень, липень 1450 гривень, серпень 1450 гривень, вересень 1450 гривень, жовтень 1450 гривень, червень 1450 гривень, липень 1450 гривень, серпень -1450 гривень, вересень 1450 гривень, жовтень 1450 гривень, листопад (по 22.11.2016 року) 1173,33 гривень на загальну суму 14318,89 гривень, а починаючи з 23 листопада 2016 року по 1 листопада 2017 року щомісячно в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої на відповідний період Законами України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Окрім цього, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням йому заподіяна моральна (немайнова) шкода, яка полягає у моральних стражданнях з приводу вчинення відносно нього злочину, повязаного з посяганням на його здоровя, відчутті фізичного болю, істотному порушенні душевної рівноваги та звичного способу життя, необхідності лікування від отриманих тілесних ушкоджень. Він тривалий час змушений переносити та відчувати на собі наслідки вчиненого відповідачем злочину. Вчинення відносно нього кримінального правопорушення негативним чином позначилося на його здоровї, як психологічному, так і фізичному, враховуючи його стан здоровя він зазнав істотного стресу та переляку. Відповідачем злочинними діями було поставлено у істотну небезпеку його здоровя, оскільки ушкодження заподіяно фактично некерованим джерелом підвищеної небезпеки. Внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, він зазнав істотних душевних, психологічних страждань і переживань, сталися вимушені негативні зміни у його житті, він втратив спокій, нормальний сон. Також, він вимушений був звернутися за медичною допомогою та лікуватися від отриманих тілесних ушкоджень, зокрема йому було встановлено на гомілку блокований стержень. Дії відповідача, якими йому заподіяно моральну (немайнову) шкоду, полягають у завданні внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень, є неправомірними та кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України. Виходячи з вищенаведених обставин, вимог та засад, заподіяну відповідачем моральну (немайнову) шкоду у грошовому виразі він оцінює у сумі 70 000 гривень. Беручи до уваги вищенаведене та те, що він проживає один у будинку, який знаходиться в аварійному стані без належних комунікацій, а відповідач оплативши частину його лікування, в добровільному порядку відмовляється здійснити відшкодування шкоди завданої каліцтвом, а також завданої його незаконними діями моральної шкоди, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав в судовому порядку.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 14318,89 гривень втраченого доходу за період з 25 січня 2016 року по 22 листопада 2016 року, 70000 гривень моральної шкоди та стягнути за період з 23 листопада 2016 року по 1 листопада 2017 року щомісячно суми втраченого доходу в розмірі мінімальної заробітної плати встановлений Законом України «Про державний бюджет України».

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку..

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, 24 січня 2016 року, близько 5-ї години 45 хвилин, перебуваючи стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки «Hyndai Santafe», державний номерний знак НОМЕР_1, знаходячись в смт. Буштино по вулиці Головній, навпроти магазину «АВС Чумацький шлях», рухаючись зі сторони населеного пункту с. Стеблівка в напрямку м. Тячів, грубо порушивши вимоги пунктів 1.10, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 2.10, 10.1, 12.1 та 12.9 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху та при виборі безпечної швидкості не врахував складні дорожні умови, не вибрав безпечну швидкість руху, застосував різке гальмування на дорозі вкритою ожеледдю з низьким коефіцієнтом зчеплення, не втримав автомобіль в межах своєї смуги руху та допустив виїзд його за межі проїзної частини на праве узбіччя з послідуючим наїздом на пішохода потерпілого ОСОБА_1, який в той час, діючи у відповідності до вимог пункту 4.3 Правил дорожнього руху, рухався узбіччям на зустріч руху водія ОСОБА_2, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується вироком Тячівського районного суду від 19 лютого 2016 року, яким ОСОБА_2 було засуджено за ст. 286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і шість місяців із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст..75 КК України (а.с.4-7).

Також встановлено, що позивач ОСОБА_1 внаслідок вчиненого відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення перебував на лікуванні в різних медичних закладах в період з 25 січня 2016 року до 26 травня 2016 року, що стверджується даними медичної документації, а саме висновком експерта від 25 січня 2016 року за №70, виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 за №4563, з епікризу-витягу з історії хвороби №6859/367 ЗОКЛ імені ОСОБА_3, (а.с.8-14).

Епікризом-витягом з історії хвороби №6859/367 стверджується, що ОСОБА_1 рекомендовано: спостереження у травматолога, хода на милицях з частковими навантаженням оперованої кінцівки.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №935 від 20.10.2016 року та доданих висновків лікарів ОСОБА_1 продовжує лікування (а.с.65-68).

Згідно довідки МСЕК серії АВ №0734128 від 20.10.2016 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, при цьому строк дії довідки зазначений до 1 листопада 2017 року (а.с.15).

Зі змісту вказаної довідки МСЕК вбачається, що ОСОБА_1 протипоказана праця з навантаженням на нижні кінцівки.

Актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Буштинської селищної ради ОСОБА_5, стверджується, що при обстеженні матеріально-побутових умов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, виявлено, що будинок ОСОБА_1 є з дерева та знаходиться в аварійному стані, водопостачання не має, надвірні споруди також в аварійному стані, площа будинку 20 квадратних метрів і він проживає один за вказаною адресою (а.с.16)..

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Згідно ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності, зокрема для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю, а для непрацюючої неповнолітньої особи допомога у розмірі не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 січня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в різних медичних закладах з 25.01.2016 року, після чого йому встановлена третя група інвалідності, при цьому строк дії довідки зазначений до 1 листопада 2017 року

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року включно мінімальна заробітна плата становила 1378 гривень, а з 1 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 1450 гривень.

Отже, втрачений позивачем дохід внаслідок втрати загальної працездатності за період з 25.01.2016 року по 22.11.2016 року (по дату звернення до суду з позовом) складає 14208,49 гривень, зокрема: з 25.01.2016 року по 31.01.2016 року 311,20 гривень; з 01.02.2016 року по 29.02.2016 року 1378 гривень; з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року 1378 гривень; з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року 1378 гривень; з 01.05.2016 року до 31.05.2016 року 1450 гривень; з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року 1450 гривень; з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року 1450 гривень; з 01.08.2016 року до 31.08.2016 року 1450 гривень; з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року 1450 гривень; з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року 1450 гривень; з 01.11.2016 року по 22.11.2016 року 1063,33 гривень.

Враховуючи те, що розмір втраченого доходу позивача за період з 01.11.2016 року по 22.11.2016 року становив 1063,33 гривень (1450 грн./30 * 22), суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь за вказаний період додатково суми 110 гривень (1173,33 грн. 1063,33 грн.) до задоволення не підлягають, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Враховуючи важке матеріальне становище ОСОБА_1, суд вважає, що підлягають до задоволення також позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь з ОСОБА_2 щомісячно суми втраченого доходу в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про держаний бюджет України» за період починаючи з 23 листопада 2016 року по 1 листопада 2017 року (до строку дії довідки МСЕК серії АВ №0734128 від 20.10.2016 року, виданої ОСОБА_1Ю.).

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги наявність такої шкоди, тобто що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що привело до того, що ОСОБА_1 зазнав фізичного болю та страждань, душевних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, необхідності тривалого лікування від отриманих тілесних ушкоджень.

А тому, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе цивільний позов в частині відшкодування заподіяної позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди задовольнити повністю на суму 70000 гривень, яка є необхідною і достатньою для відновлення його нормальних життєвих звязків.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення втраченого доходуза один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1168, 1187, 1195, 1202 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4. України, на користь ОСОБА_1 14208 (чотирнадцять тисяч двісті вісім) гривень 49 копійок втраченого доходу за період з 25 січня 2016 року по 22 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4. України, на користь ОСОБА_1 70000 (сімдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4. України, на користь ОСОБА_1 щомісячно суми втраченого доходу в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України «Про держаний бюджет України» за період починаючи з 23 листопада 2016 року по 1 листопада 2017 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 2240 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення втраченого доходуза один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_6