УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., за участю секретаря Піддубняк І.О., розглянувши заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру та витребування квартири з володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на квартиру та витребування квартири з володіння, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською Кароліною Сергіївною 28.04.2017 та зареєстровано в реєстрі за реєстраційним №448; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і витребувати квартиру АДРЕСА_1 (попередня назва - проспект Червонозоряний) в м. Києві з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3.

13.05.2017 представником позивача була подана заява про забезпечення позову зазначеного вище.

Ухвалою суду від 16.05.2017 заяву представника позивача про забезпечення позову було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. В зв?язку з виконанням зазначених вимог, 22.05.2017, враховуючи надані заявником докази щодо передання відповідачем ОСОБА_4 спірного майна в заставу іншій особі та переходу в подальшому до цієї особи права власності на це майно,судом було задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

23.05.2017 представником позивача було подано нову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту квартиру АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в іншіх осіб (п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України)

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати

мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Враховуючи, що заява представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 від 13.05.2017 була задоволено судом у повному обсязі 22.05.2017 та відповідно накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка в свою чергу була отримана безпосередньо представником позивача 24.05.2017 в приміщенні суду (м. Київ, Вознесенський узвіз, 10-Б) (а.с.82), а тому жодних процесуальних та правових підстав для повторного винесення судом ідентичної за змістом ухвали немає. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 від 23.05.2017 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.С. Кицюк