Справа № 465/3485/14 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/2238/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 18 000,00 грн. матеріальної шкоди та 16 000,00 грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Оскаржуваним рішенням позов задовольнено частково, стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 5300 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 12 000грн. моральної шкоди, а всього - 17300,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_4 ОСОБА_5, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Подія, на підставі якої було порушено кримінальну справу, сталася 21.03.2014 року, а при обстеженні 01.04.2014 року експерт зазначив, що тілесних ушкоджень в ОСОБА_2 не виявлено. Отже, має місце короткотривале ушкодження здоровя на відновлення якого позивач не затрачав жодних матеріальних коштів та в позовній заяві не вказав про моральні страждання, що не було враховано судом при ухвалення рішення. Крім цього, просить суд звернути увагу, що довідка № 318 від 05.01.2015 року, яка видана директору дочірнього підприємства «Еколект Львів», ОСОБА_2, про його не прибуття на комерційну зустріч та семінар з питань реалізації та просування товарів у м. Харків, не є належним доказом на підтвердження факту підриву іміджу позивача як керівника через вимушене відкладення ним комерційних зустрічей, оскільки видана через 10 місяців після призначеної зустрічі. Також, вважає невірними покликання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що позивач є керівником ДП «Еколект Львів», оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, а факт призначення повинен бути підтверджений наказом про призначення особи директором та/або протоколом зборів. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2О 5 300,00 грн. матеріальної шкоди, в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Рішення суду в частині стягнення майнової шкоди не оскаржується, а відтак його законність та обґрунтованість в цій частині вимог судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь ОСОБА_2 12000.00 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачу було завдано моральну шкоду, яка підлягає стягненню з врахуванням глибини, тривалості фізичних і душевних страждань потерпілої, ступеня вини винної особи, її майнового стану, з врахуванням вимог розумності і справедливості, визачив її розмір 12000.00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, однак не погоджується з розміром моральної школи, визначеної судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.05.2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України узв»язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10000.00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.07.2016 року ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 24.05.2016 року відносно Костика в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасовано і призначено новий судовий розгляд провадження у цій частині в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В решті ухвалу суду залишено без змін.

Тобто, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито по нереабілітуючих підставах.

Ухвалою суду ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за те, що він 21.03.2014 року, приблизно 13.30 год., перебуваючи на подвір»ї по вул. Сухій,9 у м. Львові, під час сварки умисно наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2, які згідно з висновком судово медичної експертизи №473 відл31.03.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Згідно з висновком судово - медичної експертизи №473 від 31.03.2014 року у потерпілого ОСОБА_2О виявлено травматичну ерозію рогівки лівого ока, яка могла утворитись від контакту з елементами щітки 21.03.2014 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої щодо членів її сім»ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування.

З матеріалів кримінальної справи, з ухвали Франківського районного суду м. Львова від 24.05.2016 року, вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 було заподіяно легке тілесне ушкодження.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи кошти на відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, визначаючи її розмір, суд першої інстанції вірно керувався положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року, відповідно до якої слід враховувати глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, яких внаслідок неправомірних дій відповідача зазнав позивач, враховувати вимоги розумності і справедливості. Суд прийшов до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені життєві зв»язки позивача, він змушений була прикладати зусиль для нормалізації свого життя, що потребувало від нього певних зусиль.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов»язковому з»ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 йому завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, психологічному дискомфорті, необхідності, з урахуванням його соціального статусу, як керівника ДП «Еколект-Львів», та діяльності у сфері готельно - ресторанного бізнесу, пояснювати своїм бізнес - партнерам та клієнтам походження наявних у нього синців на обличчі впродовж 5 днів.

На думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції, розмір компенсації на відшкодування моральної шкоди не в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам справи, характеру протиправного діяння, а саме, вчинення кримінального правопорушення, яке класифікується, як невеликої тяжкості, і призвело до короткотривалого розладу здоров»я, а саме, травматична ерозія рогівки лівого ока.

З врахуванням того, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути адекватним завданій моральній шкоді, зважаючи на короткотривале ушкодження здоров»я внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, що призвело до незначних вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача внаслідок неправомірних дій відповідача, які, як стверджує потерпілий у позовній заяві, тривали протягом п»яти днів, враховуючи їх незначну тривалість, час та зусилля, які були необхідні для відновлення попереднього стану, беручи до уваги глибину фізичних та душевних страждань, які були незначними протягом короткого періоду часу, враховуючи вимоги розумності та справедливості, колегія суддів, з врахуванням тих обґрунтувань підстав для стягнення моральної шкоди, зазначених позивачем у позовній заяві, і які в подальшому ним не змінювалися, вбачає підстави для зменшення розміру на відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки 12000.00 грн., які стягнув суд першої інстанції на відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, є значно завищеним і вважає, що така підлягає стягненню а в розмірі 6000.00 грн.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2017 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 з 12000.00 грн. до 6000.00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_6