Провадження №2/760/833/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

19 травня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О

позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 33 657гр. 29 коп. матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини останнього.

Посилається в позові на те, що 10 березня 2016 року на проспекті Перемоги, 49 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача, та автомобіля «Mazda» державний номерний знай НОМЕР_3 під його керуванням.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний йому на праві власності автомобіль «Mazda» державний номерний знай НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 25/03-ТЗ від 28 березня 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 76 536гр.37 коп.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3, яким у момент ДТП керував відповідач, застрахована Полісом ОСЦПВВНТЗ №АЕ/6169412 в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» з лімітом 50 000,00 грн.

Страховою компанією йому виплачено страхове відшкодування в розмірі 42 879гр.08 коп.

Виходячи з цього, решту суми просить стягнути з відповідача.

Крім того зазначив, що з вини відповідача він зазнав моральних страждань. Так, внаслідок дій відповідача був пошкоджений належний йому транспортний засіб, що призвело до переживань та страждань з приводу того, що відповідач більше шести місяців не мав наміру добровільно відшкодовувати матеріальні збитки. Хвилювання та думки про відновлення транспортного засобу тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі.

Він був змушений витрачати більше часу для пересування громадським транспортом, що призвело до зміни робочого графіку. Вимушені поїздки до станцій технічного огляду, оцінювачів, органів судової влади та поліції спричиняли ряд негативних наслідків, моральних втрат та страждань.

В зв'язку з викладеним просить позов задовольнити та стягнути з відповідача завдані та понесені ним збитки.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з» являвся , про час розгляду справи сповіщався належним чином у порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, однак судові повістки поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Виходячи з цього, повідомлення відповідача про час розгляду справи судом було здійснено в порядку, визначеному ч.9 ст. 74 ЦПК України, тобто через оголошення в пресі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 10 березня 2016 року на проспекті Перемоги, 49 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 під керуванням відповідача, та автомобіля «Mazda» державний номерний знай НОМЕР_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу на праві власності автомобіль «Mazda» державний номерний знай НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована Полісом ОСЦПВВНТЗ №АЕ/6169412 в ПрАТ «Європейський Страховий Союз» з лімітом 50 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського аройнного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на користь позивача стягнуто 27 879, 08 гр. страхового відшкодування.

/ а.с.18 - 19 /

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з визначеної суми шкоди ПрАТ «Європейський Страховий Союз» йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 42 879, 08 гр.

Відповідно до статтей 1 та 5 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 7 Закону страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Згідно з п. 36.2. ст.36 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що з визначеної суми шкоди ПрАТ «Європейський Страховий Союз» йому було виплачено 42 879, 08 гр.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 25/03-ТЗ від 28 березня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 76 536гр.37 коп.

/ а.с.4 - 10 /

Виходячи з викладеного вище, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої належний позивачу автомобіль був пошкоджений, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача на його користь 33 657, 29 гр. шкоди / 76 536, 37 - 42 879, 08 =33 657, 29 /

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз»яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Виходячи з викладеного вище, обставин порушення прав позивача пошкодженням майна, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь 2 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. ч.1, п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1973, 00 гр. судових витрат та 551, 20 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23,1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 1,5,7 Закону України « Про страхування», ст.36 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218. 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 657, 29 гр. матеріальної шкоди, 2 000,00 гр. в відшкодування моральної шкоди та 1973, 00 гр. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551, 20 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя