Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/729/17 2/382/426/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2017 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині, справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Яготинської міської ради

Київської області, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачі вказали, що 29 листопада 2008 року помер їхній батько ОСОБА_3. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є вони; - діти померлого - та їхня мати ОСОБА_4, яка померла 9 серпня 2010 року.

В передбачений законодавством термін вони звернулися до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, в свою чергу ОСОБА_4 написала відмову від прийняття спадщини.

22 січня 2010 року ними було одержано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна ОСОБА_3, а саме на житловий будинок, що розташований по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

Однак, на даний час зясувалося, під час життя ОСОБА_3 останнім було замовлено та виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0683 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

В той же час, під час їхнього звернення до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право власності на вищевказане спадкове нерухоме майно, нотаріусом було розяснено про неможливість видачі свідоцтва на дане майно, в звязку з неотриманням під час свого життя ОСОБА_3 правовстановлюючого документа на вищевказане майно.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов/язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року, де вказано, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Проте діюст. 23 ЗК України 1990 року зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який мав силу закону.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Просили:

Визнати за ОСОБА_1 - право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0683 га, кадастровий номер :10:009:0006, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 - право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0683 га, кадастровий номер :10:009:0006, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачі підтримали свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 - право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0683 га, кадастровий номер :10:009:0006, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

Визнати за ОСОБА_2 - право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0683 га, кадастровий номер :10:009:0006, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована по вул. П. Мирного, 7 в м. Яготин Київської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.