Справа № 2-1017/11 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/680/17 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника ДВС ОСОБА_1,

боржника ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року заступник начальника відділу ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеним поданням. Покликався на ті обставини, що у провадженні відділу ДВС на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 11 березня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 50000 грн. боргу в користь ОСОБА_3, та стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 620 грн. понесених судових витрат, за яким 22 жовтня 2014 року відкрите виконавче провадження.

Оскільки боржник ОСОБА_2 майна на яке можливо звернути стягнення немає, джерела його доходів невстановлені, на рахунках у банківських установах міста, на які накладено арешт, грошові кошти відсутні, крім того боржник незважаючи на вимоги державного виконавця, добровільно тривалий час борг не повертає, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду, то субєкт звернення просив суд встановити щодо ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на час виконання зобовязання по сплаті боргу за виконавчим листом.

12 листопада 2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду подання ВДВС Луцького РУЮ задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобовязань покладених на нього згідно виконавчого листа Луцького міськрайонного суду № 2-1017/11 від 07.10.2014 року, а саме сплати в користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 50620 грн.

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 просить її скасувати як незаконну, прийняту судом з порушенням вимог матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 має невиконані боргові зобовязання за рішенням суду перед ОСОБА_3 на суму 50620 грн. та ухиляється від їх виконання, а тому є всі підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Такий висновок суду є правильним.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено підставу для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, якщо вони ухиляються від виконання зобов'язань, покладених на них судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі статтею 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, а саме ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Луцького РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1017/11, виданий 07.10.2014 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 50000 грн. та судових витрат в розмірі 620 грн. (а. с. 76). Постановою державного виконавця від 22 жовтня 2014 року за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику виконати рішення суду в добровільному порядку (а. с. 77). Проте, боржником ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконане, на час звернення державного виконавця до суду з подання вказана заборгованість залишається непогашеною і це не заперечує сам боржник.

Крім того встановлено, що згідно наданих відповідей на запити державного виконавця рухоме і нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення, грошові кошти на рахунках, інші джерела доходів у боржника не виявлені (а. с. 78-81).

9 вересня 2015 року було здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника ОСОБА_2 та встановлено, що за вказаною адресою боржник фактично проживає, проте майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, про що складено відповідний акт державного виконавця (а. с. 82).

Також з наявної в матеріалах справи ухвали Луцького міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року слідує, що ВДВС Луцького РУЮ звернулось до суду із даним поданням повторно, так як ОСОБА_2, незважаючи на дії державного виконавця щодо нього, грошові кошти по виконавчому листу й надалі не сплачує.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, давали суду першої інстанції підстави вважати, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів.

Отже суд першої інстанції цілком правомірно і обґрунтовано задоволив подання державного виконавця, тимчасово обмежив боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням суду.

Оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає. Доводи ж апеляційної скарги, поданої боржником, не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність даної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді