Справа № 336/7528/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А., при секретарі Вертелецькому М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про розірвання договору, суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», в якому зазначає, що 26.11.2013 р. між ним, як фізичною особою-підприємцем, та відповідачем були укладені договір № 463185 банківського рахунку та договір № 3185 на відкриття поточного рахунку та випуску корпоративної платіжної картки. 19.05.2016 р. позивач подав до відділення ПАТ «Фідобанк» заяву про закриття з цієї дати поточного рахунку, яка виконана не була та відповіді на яку отримано не було.

Вважає, що відповідач мав задовольнити його вимогу та закрити банківський рахунок з дня подачі заяви власником рахунку, тому просить визнати укладені з банком договори розірваними з 19.05.2016 р.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав та пояснив суду, що з 23.10.2008 р. до 14.11.2016 р. був зареєстрований, як фізична особа-підприємець. Для здійснення підприємницької діяльності він уклав з відповідачем договір № 463185 банківського рахунку та договір № 3185 на відкриття поточного рахунку та випуску корпоративної платіжної картки. 19.05.2016 р. він подав до відділення банку заяву про закриття поточного рахунку, яка була зареєстрована, але відповіді на яку він не отримав, подальші письмові звернення з цього приводу до відповідача залишились без розгляду.

Посилаючись на вимоги ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.1066, ч.1 ст.1067 та ч.1 ст.1075 ЦК України стверджує, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України та угодами між клієнтом та банком, за своєю правовою природою його договір від 26.11.2013 р. є договором банківського рахунку, який укладається на умовах, погоджених сторонами, а договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час, що знайшло відображення також в умовах договорів - п.п.7.2., 7.3., 7.4. договору №463185 та п.п. 8.2., 8.4. договору №3185 щодо закриття рахунку за заявою клієнта та припинення договору з моменту закриття рахунку.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, проти його задоволення заперечував.

У судовому засіданні підтвердив факт надходження до банку 19.05.2016 р. заяви позивача про закриття поточного рахунку та зазначив, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПУАТ «Фідобанк» здійснює повноваження з керівництва діяльністю цього банку з 20.05.2016 р., тому не може пояснити, чому вимоги щодо закриття рахунку за заявою позивача залишились без розгляду.

Надав суду довідку, відповідно до якої банківський рахунок позивача був закритий з 05.12.2016 р., вважає, що договір зупиняє свою дію з моменту закриття рахунку а тому у справі немає спору. Просить суд провадження у справі закрити.

Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши у сукупності надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що позивач ОСОБА_1 26.11.2013 р., як фізична особа-підприємець уклав з ПАТ «Фідобанк» договір № 463185 банківського рахунку та договір № 3185 на відкриття поточного рахунку та випуску корпоративної платіжної картки, на підставі яких йому був відкритий поточний рахунок № 3185.

19.05.2016 р. позивач подав до відділення банку заяву закрити з 19.05.2016 р. його поточний рахунок № 3185, яка була у нього прийнята та зареєстрована за № 1282-ВРД. Рішення за цією заявою банк не прийняв, відповіді позивачу не надав.

20.05.2016 р. Національним банком України було прийняте рішення №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 р. №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3, з 20.07.2016 р. йому були делеговані всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк».

На звернення позивача від 27.05.2016 р. відповідач відповів листом від 13.07.2016 р. за вих. № 2-3-4-1-0-1/2235-ВА-ОГ, що на час надання цієї відповіді виконати будь-які його вимоги неможливо.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За своєю правовою природою договір позивача та банку від 26.11.2013 р. є договором банківського рахунку.

Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст.1067 та ч.1 ст.1068 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами, а банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час, що знайшло своє відображення у договорах позивача з банком.

Саме, відповідно до п.п.7.2., 7.3., 7.4. договору № 463185 банківського рахунку, договір зупиняє свою дію з моменту закриття рахунку, що банк вчиняє за заявою клієнта, а позивач мав право подати таку заяву, оформивши її згідно вимог чинного законодавства України, такі ж положення щодо закриття рахунку та припинення договору містять і п.п. 8.2., 8.4. договору №3185.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у справі, суд приходить до висновку, що ПАТ «Фідобанк» 19.05.2016 р. був зобовязаний виконати вимогу позивача про закриття банківського рахунку №3185 з часу подання відповідної заяви, а саме з 19.05.2016 р., а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Пояснення представника відповідача, не впливають на висновки суду, оскільки позивачем заявлені вимоги до юридичної особи - ПАТ «Фідобанк», яка з запровадженням у неї тимчасової адміністрації не була ліквідована, а уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зараз здійснює керівництво та є представницьким органом цього банку, підстави для закриття провадження у справі викладені у ст.205 ЦПК України та жодної з них під час розгляду справи судом не встановлено.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124). Частиною 1 ст.20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд, а відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст. 212, 213, 215 ЦПК України, ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 530, 651, 1066, 1067, 1068 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати розірваним з 19 травня 2016 р. договір № 463185 банківського рахунку від 26.11.2013 р. та договір № 3185 на відкриття поточного рахунку та випуску корпоративної платіжної картки, які були укладені між ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, та Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», ідентифікаційний номер юридичної особи 14351016.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судовий збір на користь держави у сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Голубкова.