Справа № 136/2220/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" травня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

при секретарі Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, підставність якого обґрунтував таким.

Відповідно до видаткових касових ордерів від 17.08.2016 року, від 23.08.2016 року, 26.08.2016 року, 07.09.2016 року, 13.09.2016 року, 16.09.2016 року, 26.09.2016 року, 10.10.2016 року, ОСОБА_1 видав, а ОСОБА_2 одержав в загальному грошові кошти в сумі 580 027 грн. За вказану суму ОСОБА_2 повинен був поставити ОСОБА_1 певні товари та виконати ремонтно-будівельні роботи. З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих зобов'язань, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед ОСОБА_1 у обсязі 1000 гривень за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків. Після отримання коштів, ОСОБА_2 товарів ОСОБА_1 не поставив і не виконав на його користь ремонтно-будівельних робіт, на зв'язок з ОСОБА_1 не виходить, на дзвінки не відповідає. На даний час відпала потреба у роботах та послугах ОСОБА_2, однак у добровільному порядку відповідач кошти не повертає, тому позивач просить суд присудити до стягнення із ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 579 027, 00 гривень, а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1 000 гривень, а також вирішити питання судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, з підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що роботи та послуги, за які він отримав грошові кошти від ОСОБА_5 він виконав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

У відповідності до приписів ст.158 ч.2 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Суд вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, дійшов висновку про таке.

Відповідно до видаткових касових ордерів від 17.08.2016 року, від 23.08.2016 року, 26.08.2016 року, 07.09.2016 року, 13.09.2016 року, 16.09.2016 року, 26.09.2016 року, 10.10.2016 року (а.с.6-11), ОСОБА_1 видав, а ОСОБА_2 одержав в загальному грошові кошти в сумі 580 027 грн. на придбання товарів, виконання ремонтно-будівельних робіт та надання послуг.

Відповідно до п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого Постановою НБУ №637 від 15.12.2004 року, касовий ордер-первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Вказані видаткові ордера є підтвердженням факту передачі ОСОБА_1 та отримання ОСОБА_2 грошових коштів у визначеному розмірі на оговорені у видаткових касових ордерах цілі про що свідчать проставлені ними підписи та визнавалось в судовому засіданні сторонами, отож в силу приписів ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Із матеріалів справи судом також встановлено, що 09.12.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки (а.с.12), відповідно до якого ОСОБА_3 поручився перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 обов'язків перед кредитором щодо поставлення кредитору товарів та виконання на його користь будівельно - ремонтних робіт або невиконання обов'язків боржником за повернення ним одержаних коштів (п.1 Договору).

Згідно п.2 Договору сторони узгодили, що поручитель відповідає перед кредитором у разі порушення боржником обов'язків у обсязі 1000 гривень. Сторони узгодили у Договорі відповідальність за неналежне виконання чи невиконання умов договору. Визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, що було й вчинено сторонами шляхом проставлення підписів на договорі.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що у нього з ОСОБА_1 була домовленість, згідно якої він узгоджував всі питання по закупівлі товарів та виконанню робіт особисто з ОСОБА_1, хід виконання робіт контролював громадянин ОСОБА_6, а звіти про виконані роботи та закуплені матеріали він здавав бухгалтеру Аллі і в неї ж отримував кошти.

Дослідивши докази надані відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження виконання ним робіт та придбання матеріалів згідно наявних у них з ОСОБА_1 домовленостей, а саме заявок, кошторисів, доповнень та інших документів, а також фотокартки виконаних будівельних робіт, суд позбавлений був можливості встановити дійсний обсяг закуплених матеріалів і виконаних робіт, у зв'язку з цим сторонам по справі було запропоновано призначити по справі будівельно-технічну чи будь-яку іншу експертизу, висновки якої могли б підтвердити чи спростувати твердження сторін. Однак ні представник позивача ні відповідач на пропозицію суду не погодились.

За таких обставин суд виходив із правил та звичаїв ділового обороту, які зазвичай застосовуються до відносин, які виникли між сторонами.

Так, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично існували відносини будівельного підряду, підряду на виконання певних робіт та доручення на придбання будівельних матеріалів. Відтак зазвичай особа, що отримала кошти для виконання певних робіт чи придбання певних будівельних матеріалів зобов'язана придбати матеріали, виконати роботи та надати замовнику звіт про здійснене виконання його доручення.

Судом встановлено і ця обставина не заперечувалась представником позивача, що ОСОБА_2 було надано звіт, щодо використання коштів ОСОБА_1(а.с. 92) з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 надав позивачу звіт щодо використання наданих ним коштів. При цьому, суд вважає, що відповідач виконав свій обов'язок, щодо надання звіту по використанню коштів за виключенням коштів в сумі 163 950,72 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 72 коп., які з його слів були використані ним на придбання будівельних матеріалів. Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що факт придбання матеріалів не був підтверджений документально, а відтак позивач був вправі не приймати таке виконання від відповідача.

Що стосується інших витрат здійснених відповідачем, то за відсутності будь- яких розумних заперечень зі сторони позивача неприйняття ним виконання є необґрунтованим. Заперечення позивача ОСОБА_1, які містяться на звіті, щодо необхідності фактичного звітування, суд не приймає, як обґрунтовані, оскільки будівельні роботи виконувались у тому числі в належних йому будинках і прийняти фактично виконані роботи йому ніщо не заважало, відтак суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 було надано підтвердження належного виконання щодо закупівлі будівельних матеріалів та виконання робіт за виключенням коштів в сумі 163 950,72 (сто шістдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень) 72 коп. на придбання будівельних матеріалів, в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення саме в даній частині.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення із відповідачів солідарно грошових коштів в сумі 1000 гривень, суд виходить із такого.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України).

В ході судового розгляду судом встановлено факт неналежного виконання боржником ОСОБА_2 основного зобов'язання, яке було забезпечено договором поруки від 09.12.2016 року, отож за умовами даного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 несуть солідарний обов'язок перед кредитором у обсязі, що визначений договором (п.2.1 Договору) та становить 1000 гривень, відтак вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦК України, а тому ураховуючи те, що позов задоволено частково, присуджує із відповідачів на користь позивача суму судових витрат у вигляді судового збору, які ним було документально підтверджено пропорційно до задоволеної та відхиленої суми позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.509, 526, 529, 530, 610, 612, 875, 1000 ЦК України, ст.10, 11, 60, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 162 950,72 (сто шістдесят дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят гривень 72 коп.) гривень.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 000, 00 (одну тисячу гривень 00 коп.) гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1604,78 (одну тисячу шістсот чотири гривні 78 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4,91 (чотири гривні 91 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко