Справа № 148/2570/14-ц
Провадження №2/148/153/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Новаленко І.І.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 про виселення, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 банк «Приватбанк»( далі ПАТ КБ «Приватбанк» ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4 про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 (надалі - Третя особа) 14.12.2007 уклали кредитний договір №VIU0GI.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати третій особі кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 140000 грн. строком до 14.12.2021, а третя особа зобовязалася повернути кредит - сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 14.12.2007 р. уклали договір іпотеки №VIU0GI.

Згідно з п. 2 договору іпотеки ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок (квартира) загальною площею 42.30 кв.м., житловою площею 27.70 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який їй належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_4 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому зобовязання за кредитним договором не виконала.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 25.12.2013 Тульчинським районним судом було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 42.30, житловою площею 27.70 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом 1 місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Також, договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст.629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

В зв'язку з наведеним просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачів понесені по справі судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на те, що вони в квартирі АДРЕСА_3 не проживають, а проживають в належній їм на праві власності квартирі АДРЕСА_4, де і зареєстровані, а тому підстав для їх виселення їх з квартири АДРЕСА_5 не має.

Третя особа та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що відповідачі в квартирі АДРЕСА_6, яка на праві власності належить ОСОБА_4 та її дочці ОСОБА_7 і 2/3 частини якої знаходиться в іпотеці не проживають і не зареєстровані. У відповідачів на праві власності є своя квартира АДРЕСА_7, де вони і проживають. В звязку з хворобою відповідачів вони тимчасово в 2014 році проживали в її квартирі, так як вона здійснювала за ними догляд.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.12.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та третьою особою ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №VIU0GI.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати третій особі кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 140000 грн. строком до 14.12.2021, а третя особа зобовязалася повернути кредит - сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 14.12.2007 р. уклали договір іпотеки №VIU0GI.

Згідно з п. 2 договору іпотеки ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок (квартира) загальною площею 42.30 кв.м., житловою площею 27.70 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який їй належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Оскільки ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, то ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

18.03.2016 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення (справа №148/1543/13-ц) було частково задоволено та вирішено:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIUOGI від 14.12.2007 в розмірі 210509,56 грн. звернути стягнення на 2/3 частини 2-х кімнатної квартири загальною площею 42.30 кв.м, житловою площею 27.70 кв.м, яка складається з коридора 29-1, вбиральні 29-2, ванни 29-3, кухні 29-4, кімнат 29-5 та 29-7, кладової 29-6, балкона 29-8, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 та належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VIUOGI від 14.12.2007) Публічним Акціонерним товариством ОСОБА_6 «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами дій необхідних для продажу предмету іпотеки з початковою вартістю предмету іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 200000 ( двісті тисяч ) гривень.

В частині позовних вимог про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 із квартири АДРЕСА_9 ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити. Рішення суду набрало законної сили 11.08.2016, про що свідчить копія даного рішення (а.с.81-83).

Оскільки договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії, а іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, то представник позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст.629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

В зв'язку з чим і просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак в обґрунтування своїх позовних вимог про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_10, 2/3 частини якої знаходиться в іпотеці, представник позивача не надав жодних належних та допустимих доказів.

Згідно довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 02-31-1753 від 24.10.2014 в квартирі АДРЕСА_11 зареєстровані та проживають ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_7

Із копій паспортів на імя відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що останні зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.04.1991 і ніколи зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 не були (а.с.189,190).

Квартира в якій зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3Д належить останнім на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 1349 від 19.03.1993, виданого виконавчим комітетом Тульчинської міської ради на підставі рішення виконкому від 12.03.1993 № 47 (а.с.196).

Відповідно до довідки голови квартального ( вуличного, будинкового) комітету від 20.02.2017 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.188).

Представником позивача дані докази нічим не спростовані.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_11 ніколи зареєстрованими не були і не проживають в ній, а тому підстав для їх виселення з даної квартири не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству ОСОБА_6 банк «Приватбанк» в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів про виселення відмовити із-за безпідставності позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2017.

Суддя: