Провадження 6/431/69/2017
Справа 431/1845/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Хорольській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву про зміну способу виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду, у якій просить суд змінити спосіб виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28.10.2014 року по цивільній справі № 431/1845/14-ц, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ошадбанк» боргу у сумі 19444,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

У своїй заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, що Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Старобільського відділення № 589 ВАТ «Ощадбанк» на підставі Договору про іпотечний кредит № 276 від 11.10.2006 року, укладеним з ОСОБА_1, надано кредит в розмірі 35000,00 грн. строком на 11 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10.10.2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16% річних. Кредит надавався на придбання квартири за договором купівлі-продажу № б/н від 12.10.2006 року посвідчений приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу в Луганській області ОСОБА_2, реєстровий номер 2184, шляхом видачі готівкових коштів в національній валюті з кредитного рахунку ОСОБА_1 В якості забезпечення виконання грошових зобовязань за кредитним договором, 12.10.2006 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № б/н, посвідчений приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований за номером 2185. Відповідно до п. 1.2 предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира № 16, загальною площею 35,3 кв.м., що знаходиться у будинку № 47 на кв. Ватутіна у м. Старобільськ Луганської області, яка складається з однієї кімнати жилою площею 19,8 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати 3,8 кв.м., коридору 4,2 кв.м. Оскільки ОСОБА_1 не виконувалися умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та процентів по кредиту, банком було предявлено позов до суду про стягнення з неї кредитної заборгованості. Рішенням Старобільського районного суду від 28.10.2014 року по цивільній справі № 431/1845/14-ц, позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 боргу в сумі 19444,58 грн. та судовий збір 243,60 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, застосувавши спосіб реалізації шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності. 19.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Старобільського РУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості та судового збору шляхом стягнення на предмет іпотеки. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2015 року державним виконавцем накладено арешт на предмет іпотеки та 03.07.2015 року на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» проведено опис арешт майна боржника і передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 представнику стягувача. Стягувач із заявою від 16.01.2016 року звернувся на адресу ВДВС Старобільського РУЮ про надання відомостей несвоєчасного виконання рішення Старобільського районного суду. ВДВС надав відповідь про неможливість реалізації предмету іпотеки у звязку з тим, що розпорядженням КМУ № 332-р від 01.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» було визначено області України, в яких запроваджено нову систему реалізації арештованого майна, а також на підставі Наказу Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», згідно якого не передбачено та не визначено проведення реалізації арештованого майна на території Луганської області. З метою встановлення факту можливості або не можливості реалізації предмета іпотеки з електронних торгів, стягувачем до канцелярії ВДВС були надані запити, відповідь на які стягував до теперішнього часу так і не отримав. Вищезазначене рішення Старобільського районного суду Луганської області на сьогоднішній день не виконано. Тому просить суд змінити спосіб виконання рішення Старобільського районного суду від 28.10.2014 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» борг у сумі 19444,58 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, у своїй письмовій заяві просить розглянути справу у його відсутності, вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» про зміну способу виконання рішення суду, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 214, ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 1, 6 ст. 52, ч. 1 ст. 58, ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом з житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

Зміст поняття «спосіб виконання рішення» можна встановити з аналізу ст. 16 Цивільного кодексу України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

а) припинення дії, яка порушує право;

б) відновлення становища, яке існувало до порушення;

в) примусове виконання обов'язку в натурі;

г) зміна правовідношення;

д) припинення правовідношення;

е) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

є) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні ВДВС Старобільського РУЮ знаходиться:

- виконавче провадження ВП № 46902192 від 19.03.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, кв. Ватутіна, 47/16;

- виконавче провадження ВП № 46902257 від 19.03.2015 року про стягнення на користь ТВБВ № 10012/041 Старобільська філія АТ «Ощадбанк» судового збору в сумі 416,72 грн. з ОСОБА_1;

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 46902192 від 03.07.2015 року вбачається, що накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Старобільстк, кв. Ватутіна, 47/16.

З акту опису й арешту майна вбачається, що описано і накладено арешт на таке майно: квартира, розташована за адресою: кв. Ватутіна, 47/16, м. Старобільськ, яка в цілому складається з однієї кімнати; загальна площа квартири 37,3 кв.м., житлова площа кімнати 19,8 кв. м., кухня 7,5 кв.м. На описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним без права відчуження.

З заяви представника стягувача до ВДВС Старобільського РУЮ вбачається, що стягував дійсно звертався до ВДВС Старобільського РУЮ з вимогою про повне і своєчасне виконання рішення Старобільського районного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, кв. Ватутіна, 47/16.

З відповіді головного державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_4 на заяву стягувача вбачається, що 03.07.2015 року державним виконавцем було описано квартиру, але не передано для подальшої реалізації у звязку з тим, що розпорядженням КМУ № 332-р від 01.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» було визначено області території України, в яких запроваджено нову систему реалізації арештованого майна. Наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» також було визначено області України де запроваджено такий порядок реалізації. Зазначеними документами не передбачено та невизначено проведення реалізації арештованого майна на території Луганської та Донецької областей.

Суду не надано доказів того, що вищевказане виконавче провадження на час розгляду справи призупинено, або подано скаргу на дії державного виконавця.

Постановою Верховного Суду України від 25.11.2015 року по справі № 6-1829цс15 було сформовано таку правову позицію:

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» передбачений загальний порядок звернення стягнення на майно боржника.

Звертаючись з даним поданням державний виконавець повинен був обґрунтувати своєю постановою про складність виконання судового рішення, а саме шляхом проведення реалізації майна на прилюдних торгах, відповідно до тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, згідно якого «в рамках примусового виконання судових рішень майно реалізується шляхом проведення електронних торгів».

При зверненні з позовом до ОСОБА_1 18.06.2014 року позивач обрав спосіб захисту свого порушеного права саме звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вільно обирає спосіб захисту свого права на свій розсуд. Заява про зміну порядку та способу виконання рішення суду фактично змінює не порядок виконання рішення, а підміняє собою саме порядок захисту порушеного права.

У звязку з вищевикладеним суд вважає заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» необґрунтованим та в задоволенні якої слід відмовити за необґрунтованістю.

Що не позбавить позивача права звернутись до суду з позовною заявою при обранні ним іншого способу захисту порушеного права.

На підставі викладеного та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 ЦК України, керуючись ст. ст. 14, 209-210, 373 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зміну способу виконання рішення суду відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Форощук