АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2400/17 Справа № 199/4400/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання правочину недійсним та про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання правочину недійсним та про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після ознайомлення в мережі інтернет з оголошенням про продаж вказаного автомобіля Cherry Tiggo за ціною 145300,00 грн., він мав намір придбати його шляхом укладення договору купівлі продажу. Консультант товариства підтвердив, що ціна автомобіля складає 145300,00 грн. та пояснив, що після сплати 41000,00 грн. автомобіль буде доставлено в автосалон протягом трьох днів, де вони підпишуть договір купівлі-продажу, а сплачена сума є орендною платою на час доставки автомобіля.

25 квітня 2016 року він уклав із відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договір фінансового лізингу №004198, предметом якого був транспортний засіб Cherry Tiggo, а також сторони підписали додаток №1 до договору №004198 від 25.04.2016 року (графік сплати авансового платежу) та додаток №2 до договору фінансового лізингу №004198 від 25.04.2016 року (спеціфікація). Достовірної, доступної інформації щодо предмету договору позивачем не було отримано.

25 квітня 2016 року позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу авансовий платіж в сумі 41 000,00 грн. Однак 26 квітня 2016 року після консультації з юристом позивач направив на адресу відповідача заяву про розірвання договору фінансового лізингу №004198 від 25 квітня 2016 року, яка була отримана відповідачем та 08 червня 2016 року відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти за розірвання договору в сумі 247,8 грн., решта коштів не повернута.

Посилаючись на вказані обставини та статті 203, 215, 216 ЦК України, та зазначивши, що відповідач ввів його в оману, позивач просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу №004198 від 25.04. 2016 року, стягнути з відповідача на його користь 40752,20 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору 1130,72 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 40 752, 20 грн., вирішено питання стосовно судових витрат, в іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 25 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений договір фінансового лізингу №004198, предметом якого був транспортний засіб - Cherry Tiggo Comfort. Також сторони підписали додаток №1 до договору №004198 від 25 квітня 2016 року (графік сплати авансового платежу) та додаток №2 до договору фінансового лізингу №004198 від 25 квітня 2016 року (спеціфікація). Достовірної, доступної інформації щодо предмету договору позивачем не було отримано.

25 квітня 2016 року позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу авансовий платіж в сумі 41 000,00 грн. Однак 26 квітня 2016 року після консультації з юристом позивач направив на адресу відповідача заяву про розірвання договору фінансового лізингу №004198 від 25 квітня 2016 року, яка була отримана відповідачем та 08 червня 2016 року відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти за розірвання договору в сумі 247,8 грн. Решта суми в розмірі 40 572,20 грн. на час розгляду справи позивачу не повернута.

Укладаючи 25 квітня 2016 року договір, сторони погодили порядок розірвання договору та порядок повернення коштів, разом з тим, відповідно до п. 12.3 в інших випадках, не передбачених даним договором, лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством України на момент такого розірвання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, однак договір є розірваним, а тому суд вважав за необхідне стягнути з ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_2 40 752, 20 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору 551,20 грн..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути не споживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Закон України «Про фінансовий лізинг» визначає загальні правові та економічні засади фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За приписами ст. 6 Закону договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Також до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним

А відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Так, наслідки недійсності правочину залежать від того, чи було його виконано. Якщо сторони не приступили до виконання правочину, то він не підлягає виконанню, тобто жодна із сторін не вправі вимагати його виконання. Якщо ж правочин виконано повністю або частково (передано майно, сплачені кошти), то наслідком має бути повернення кожною зі сторін недійсного правочину другій стороні в натурі всього, що вона одержала на його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір фінансового лізингу розірвано, а тому районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині визнання недійсним даного договору.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення суми, оскільки сам договір є розрваним, який є нікчемним, до виконання цього договору приступив тільки позивач шляхом сплати грошових коштів, у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний повернути йому одержані на виконання договору кошти, а тому доводи апеляційної скарги ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до одностороннього тлумачення норм регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, а тому рішення суду частині відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова