АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3407/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів : Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Радченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самовільну побудову,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 липня 2006 року виданого держаним нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори, за реєстровим №6-1140 належить житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: м. Харків, вул. Генерала Удовиченка, 78. В період з 2008 по 2009 рік нею на земельній ділянці (кадастровий номер :13:026:0014) площею 0,1000 га, був самовільно побудований житловий будинок літ. «З-2» загальною площею 120 кв.м. та сарай літ. «К». Вказані побудови визнані такими, що відповідають умовам надійності та можлива їх подальша безпечна експлуатація.

Рішенням Харківської міської ради № 1908/15 від 24.06.2015 р. було надано дозвіл на збереження об'єкта самовільного будівництва та надано дозвіл на розробку проекту землевідводу. Земельна ділянка 06.04.2016 р. зареєстрована в Державному земельному кадастрі, кадастровий номер № :13:026:0014. Рішенням Харківської міської ради № 265/16 від 06.07.2016 р. було затверджено проект землевідводу земельної ділянки. Земельну ділянку виділено їй для експлуатації та обслуговування об'єкту самовільного будівництва по вул. Генерала Удовиченка, 78 в м. Харкові у приватну власність земельну ділянку № 1 :13:026:0014) площею 0,1000 га.; в оренду земельну ділянку № 2 :13:026:0015) площею 0,2557 га строком до 06.07.2021 р. Право власності на земельну ділянку по по вул.. Генерала Удовиченка, 78 в м. Харкові (кадастровий номер :13:026:0014) площею 0,1000 га 23.08.2016 р. зареєстровано за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Пунктом 4 Рішення ХМР № 265/16 від 06.07.2016 р. не неї покладено обов'язок отримати містобудівні умови та оформити право власності на самочинно побудований об'єкт.

Позивач вказує на те, що вона звернулась до Управління містобудування та архітектури ХМР із заявою про отримання містобудівних умов та обмежень забудови, а також оформлення права власності і на земельну ділянку, але листом № 3607/0/27-16 від 13.09.2016 р. їй було вказано на неможливість надання містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, а також роз'яснено про необхідність вирішення питання щодо визнання права власності на земельну ділянку у відповідності до ст. 376 ЦК України. В зв'язку з необхідністю визнання права власності змушена звернутись до суду з цим позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самовільну побудову - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самовільну побудовані споруди - житловий будинок літ. «З-2» та сарай літ. «К», що розташовані по вул.. Генерала Удовиченка (ОСОБА_2), 78 в м. Харкові.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що спірне нерухоме майно не прийнято в експлуатацію, а позивач не реалізувала свого права на звернення до компетентних органів для належного оформлення новоствореного будівництва.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявились, дослідивши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 27.07.2006 р. позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з жилого будинку з надвірними побудовами № 78, що знаходиться в м. Харкові, вул. Паризької Комуни.

Відповідно вказаного свідоцтва на земельній ділянці площею 3428 кв.м. розташований жилий будинок з прибудовами: літ. «А-1», дерево, обкладений цеглою, жилою площею 58,3 кв.м. При цьому будинку є такі надвірні прибудови: літня кухня літ. «Б», льох літ. «Г», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», душ. літ. № «Е», огорожа № 2, 5, колодязь № 4.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 11501287 від 10.08.2006 року будинок, житловий з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Паризької Комуни, б. 78, на підставі свідоцтва про право на спадщину за р. №6-1140 від 27.07.2006, на праві приватної власності належить ОСОБА_1

З виготовленого 04.03.2014 р. КП «ХМБТІ» технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. паризької ОСОБА_2, 78, в м. Харкові вбачається, що власником записано ОСОБА_1 З експіляції приміщень до плану садибного будинку № 78 літ. «З-2» по вул. Паризької Комуни в м. Харкові вбачається, що він складається з: коридору «1» площею 14,5 кв.м.; кухні «2» площею 22,0 кв.м.; сход. кліт. «3» площею 4,9 кв.м.; кімнати житлової «4» площею 29,7 кв.м.; кімнати житлової «5» площею 16,4 кв.м.; кімнати житлової «6» площею 13,6 кв.м.; коридору «7» площею 9,6 кв.м.; сан/вузол «8» площею 9,3 кв.м., гаражу «ІІІ» площею 47,9 кв.м.; тамбуру «ІY» площею 2,2 кв.м. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що до складу домоволодіння, з поміж іншого, входить житловий будинок літ. «З-2» та сарай літ. «К».

За змістом висновків, які містяться в Технічному висновку про проведення технічного огляду і оцінки будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкту, виконаного ТОВ «СТИЛОБАТ», за результатами проведення технічного обстеження обєкта садибного (індивідуального) житлового будинку літ. «3-2» і сараю літ. «К» по вул. Паризької Комуни, 78, в м. Харкові (житловий будинок: 2-поверховий, загальна площа 120,00 кв.м., житлова площа 59,7 кв.м., обєм 625 куб.м., обєм 183 куб.м., площа забудови 62,6 кв.м.; замовник ОСОБА_1А.) встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечності експлуатації і можливості їх безпечної експлуатації.

Відповідно до витягу з рішення 40 сесії ХМР 6 скликання «Про надання дозволу на збереження обєктів самочинного будівництва та на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для експлуатації обслуговування обєктів» від 24.06.2015 р. за № 1908/15 ОСОБА_1 дозволено збереження самочинно розпочатого будівництва житлового будинку літ. «3-2» та збереження сараю літ. «К» по вул. Паризької Комуни, 78. Надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади м. Харкова, площею орієнтовно 0,3679 га (у тому числі: ділянка № 1 площею орієнтовно 0,1000 га; ділянка № 2 площею орієнтовно 0,2679 га) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Паризької Комуни, 78.

Відповідно до листа Київського РВ ГУ ДСНС від 18.07.2014 р. за № 360/908 повідомлено про те, що не заперечують проти збереження та подальшої експлуатації житлового будинку літ. «З-2», прибудови та сараю літ. «К», розташованих за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, 78.

Згідно витягу з рішення 7 сесії ХМР 7 скликання «Про надання земельних ділянок для експлуатації та обслуговування обєктів самочинного будівництва» від 06.07.2016 р. № 265/16 ОСОБА_3 надано земельні ділянки із земель територіальної громади м. Харкова за рахунок земель житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Генерала Удовиченка, 78 (колишня вул. ОСОБА_2): у приватну власність земельну ділянку № 1 (кадастровий номер :13:026:0014) площею 0,1000 га; в оренду земельну ділянку № 2 (кадастровий номер :13:026:0015) площею 0,2557 га строком до 06.07.2021 р.

За змістом витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-016 від 06.04.2016 р. земельна ділянка за кадастровим номером :13:026:0014 за адресою: м. Харків, вул. Паризької Комуни, 78, площею 0,1 га. має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26.08.2016 р. за № 66656594 земельна ділянка площею 0,1 га, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101, кадастровий номер :13:026:0014, на підставі рішення 7-ї сесії ХМР 7 скликання «Про надання земельних ділянок для експлуатації та обслуговування обєктів самочинного будівництва», серія та номер 265/16, видане 06.07.2016 р., зареєстрована за ОСОБА_1

Суд першої інстанції встановлені обставини вважав достатніми для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, проте, такого висновку районний суд дійшов при неповному з*ясуванні обставин справи з порушенням норм матеріального права.

Дійсно, в силу ч. 1 ст. 376 ЦК України спірне нерухоме майно є об*єктом самочинного будівництва.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Проте, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним ст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільно процесуального кодексу(далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Законодавством встановлено спеціальний режим правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже передумовою для виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

У разі прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, побудованих без наявності дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2009 р., особливості реєстрації декларації та її форма визначаються Мінрегіоном.

Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Процедура та умови прийняття в експлуатацію об*єктів збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження регламентується Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.04.2015 № 79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 р. за № 547/26992.

Згідно п. 1 розділу 3 зазначеного порядку, прийняття в експлуатацію обєктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі обєкти, за результатами технічного обстеження цих обєктів шляхом реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку.

Матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_4 зверталася Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації спірної будівлі. Проте вказану декларацію було повернуто заявнику, оскільки було встановлено, що вона подана із порушенням встановлених вимог. Також позивачу було розяснено, що вона не позбавлена можливості повторно подати вказану декларацію після усунення недоліків. Такі дії відповідача незаконними у встановленому порядку не визнані.

Позивач не позбавлена можливості виправити зазначені відповідачем недоліки та подати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка б відповідала вимогам закону, усунувши вказані недоліки.

Таким чином, обов*язкові передумови набуття права власності позивачем не виконані.

За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на самовільну побудову відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_5