Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 травня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПІЦИК О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

29 грудня 2016 року представник ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 20 000 доларів США та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 07.11.2014р. позивач позичив грошові кошти відповідачу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, про що була складена розписка. Згідно умов розписки дану позику відповідач зобовязався повернути до 07.11.2016 року. У встановлений розпискою строк відповідач не повернув позивачу гроші. Тому він змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача суму боргу і судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням у ЗМІ.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена, що підтверджується підписом у розписці про дату та час судового засідання.

В зв'язку із повторною неявкою відповідача та його представника, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 07.11.2014 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, за умовами якого відповідач отримав 20 000 доларів США та зобовязався повернути позивачу вказану суму до 07.11.2016 року, Даний договір оформлений письмово розпискою відповідача, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні.

З пояснень представника позивача відповідач не повернув позику ні у визначений договором термін, ні на даний час.

06.12.2016 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення від 05.12.2016 р. про повернення заборгованості за договором позики, яке відповідач отримав 20.12.2016 року, однак після отримання повідомлення боргу не повернув.

Наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу (ч.3 ст.545 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 07.11.2014р. складає 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 15.05.2017р. становить 529 486 грн. 24коп. Ця сума боргу підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215,224,225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 07.11.2014р. в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 15.05.2017р. становить 529 486 грн. 24коп., та 551грн.20коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_5