АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2988/17 Справа № 183/5594/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Дніпро 30 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л.,Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро про скасування рішення, визнання прав на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро /далі-КЕВ м.Дніпро/ про скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії /а.с.1-6/.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він користується зазначеною квартирою разом зі своєю сімєю, що складається з трьох осіб. 29 січня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про передачу у приватну власність цієї квартири. 02 лютого 2015 року за № 532 відповідачем прийняте рішення, яким відмовлено йому в оформленні передачі у приватну власність цієї квартири. Вважає таке рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, тому вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення за №532 від 02 лютого 2015 року КЕВ м.Дніпро щодо відмови у передачі в приватну власність ОСОБА_2І квартири АДРЕСА_1

Зобовязано КЕВ м.Дніпро, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позову було відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 168-173/.

В апеляційній скарзі КЕВ м.Дніпро, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення /а.с. 179-180/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення зміні відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду ОСОБА_2, разом із своєю сімєю: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було надано в безстрокове користування квартиру, яка розташована в будинку 17 по вул. Лісна в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.15-17/.

Вселення позивача у вказану квартиру, разом з членами його сімї, відбулося на підставі ордеру № 140 від 18 вересня 2007 року, виданого начальником Гвардійського КЕЧ району /а.с.12/.

Зазначене вище житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні КЕВ м. Дніпра.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 Положення, на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обов'язок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Встановлено, що 29 січня 2015 року позивач звернувся з заявою до КЕВ м.Дніпра, як органу приватизації, про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_3 /а.с.13/.

Рішенням № 532 від 02 лютого 2015 року начальник КЕВ м. Дніпра ОСОБА_6 в оформленні передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 позивачу відмовив /а.с.18/. Підставами для відмови у приватизації вказаної квартири явилось те, що вказане військове містечко включено до числа закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду. Інших керівних документів щодо надання повноважень КЕВ м. Дніпропетровська розпоряджатися житловим фондом військових містечок не надходило.

Ухвалою суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про скасування рішення, визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії було закрито провадження у справі, на підставі п.1.ч.1 ст. 157 КАС України, розяснивши позивачу, що він може звернутися з даною позовною заявою в порядку цивільного судочинства /а.с.19-22/.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XXII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2482-ХХІІ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Як встановлено статтею 2 Закону № 2482-ХХІІ до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХХІІ органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

З урахуванням зазначених вимог законодавства, право особи на передачу у приватну власність житла органами приватизації може бути обмежено тільки на підставах, встановлених законом.

Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначає правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать, зокрема, будинки, споруди.

Відповідно до п.4 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1282 від 29 серпня 2002 року, передача житлового фонду, інших об'єктів соціальної та інженерної інфраструктури, що перебувають в оперативному управлінні військових частин і передаються не у складі майнових комплексів, проводиться за рішенням Міністерства оборони України.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення «закрите військове містечко» та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_7 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селища міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт.Черкаське на даний час не має статусу закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони №569 від 15 вересня 2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 «Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад», безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт.Черкаське і смт.Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області. Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м.Дніпра та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Встановивши, що займана позивачем квартира АДРЕСА_4 підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», як жиле приміщення згідно Наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року №569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним, скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра № 532 від 02 лютого 2015 року і в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що військове містечко № 3 смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок №17 по вул.Лісна у смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області має статус «закритого військового містечка», з посиланням при цьому на лист заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України ОСОБА_8 №14492/С від 19 серпня 2013 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, зміст вказаного листа протирічить чинному Наказу Міністра оборони України від 15 вересня 2011 року № 569 «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» та Положенню про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №215 від 21 квітня 2011 року і Наказом Міністра оборони України №448 від 08 липня 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 вересня 2013 року за № 1590/24122, які не містять такого статусу військового містечка, як «закрите військове містечко».

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі є неналежним є безпідставними, оскільки, пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 «Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України» передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки).

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційний відділу м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації спірної квартири, суд першої інстанції безпідставно зазначив в мотивувальній частині свого рішення про знаходження квартири на території відкритого військового містечка.

Роблячи такий висновок, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки суди не наділені компетенцію на визначення статусу та виду населених пунктів.

З урахуванням, того, що ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визнано право позивачів на приватизацію квартири, згідно якого здійснення дій щодо приватизації житла є виключною компетенцією органу приватизації, яким в межах даних правовідносин є КЕВ м. Дніпропетровська, тому вимоги позивачів щодо зобов'язання відповідача вжити заходи щодо приватизації квартири в межах цієї справи колегія суддів вважає передчасними.

Враховуючи викладене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року в частині зобов'язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпра, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, за адресою: АДРЕСА_5, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.1999 р. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 скасувати, у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_9