АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1904/17 Справа № 209/1537/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Гаражно-будівельного кооператива «Залізничник»

на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади, в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи: Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Гаражно-будівельний кооператив «Залізничник», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2014 року помер її рідний брат ОСОБА_3. За життя, а саме 28 вересня 2002 року, ОСОБА_3 склав заповіт, яким зробив таке розпорядження: усе його майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, він заповідав їй. Протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті брата вона звернулася до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3, за якою була заведена спадкова справа № 571/2014, що зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 56441603. 26 листопада 2014 року Третьою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою їй були видані: свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується витягами № 56822606 та № 56822628 про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтв про право на спадщину. Крім зазначеного майна, до складу спадщини померлого ОСОБА_3 входить гараж № 86, розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Залізничник» (Железнодорожник) за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Єлизаветівське шосе, 1. Постановою №3745/02-14 від 29.12.2015 року, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний гараж в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на це нерухоме майно на імя спадкодавця. Дійсно, за ОСОБА_3 на момент його смерті не було зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на гараж № 86, розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Залізничник». Але факт відсутності реєстрації не спростовує факт наявності цього нерухомого майна та його побудування у відповідності до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування, а лише свідчить про невиконання її братом встановлених на момент закінчення будівництва вимог закону для підтвердження факту належності йому збудованого гаражу.

Згідно з рішенням міськвиконкому №7/24-6 від 10.03.1993 року «Про дозвіл на виконання проектно-вишукувальної документації на будівництво гаражного кооперативу в лівобережній частині міста», особистих заяв громадян, виконком районної Ради народних депутатів вирішив затвердити списки членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний 2», блок 1, 2. ОСОБА_3 був включений до цього списку під номером 189. В 1994 році брат, якому вона допомогала, закінчив будівництво гаражу № 86, який на той час входив до складу ГБК «Лівобережний - 2», а потім внаслідок реорганізації кооперативу, ГБК, в якому розташований гараж № 86 отримав назву «Залізничник» («Железнодорожник»). Зазначене підтверджується технічним паспортом на гараж, виготовленим за замовленням позивача, 22 січня 2015 року експертом ОСОБА_4 Починаючи з 1994 року і до моменту смерті ОСОБА_3 використовував збудований гараж за його призначенням. Але її брат юридично не зареєстрував за собою право власності на створене ним нерухоме майно, при тому, що він вважав себе власником гаражу і його право власності на гараж ніким не оспорювалося. Таким чином, ОСОБА_3, як член кооперативу, який володів персоніфікованим паєм в майні кооперативу, був фактичним власником вказаного обєкту нерухомості та мав право юридично оформити своє право власності з метою його реалізації на законних підставах. За словами померлого, управління Гаражно-будівельного кооперативу відмовлялося надавати членам кооперативу необхідний пакет документів для юридичного оформлення права власності на побудовані гаражі, в тому числі й документи, що підтверджують право ГБК на користування земельною ділянкою, рішення про прийняття ОСОБА_3 до членів гаражно-будівельного кооперативу та інші документи, без яких він був позбавлений можливості звернутися до відповідних державних реєстраційних органів для оформлення правовстановлюючих документів на обєкт нерухомого майна. На теперішній час через смерть ОСОБА_3, який повністю вніс пайовий внесок до кооперативу у вигляді побудованого гаражу, неможливо скористатися встановленим державою механізмом прийняття в експлуатацію збудованого у 1994 році гаражу, а отже є неможливою видача органами місцевого самоврядування довідки про належність гаражу на праві приватної власності спадкодавцеві, тобто ОСОБА_3, що є перепоною для отримання нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Тому позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 25 травня 2014 року ОСОБА_3 на гараж № 86, площею 26,8 кв.м., розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Залізничник» («Желізнодорожник»), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Єлізаветівське шосе, 1, що є підставою для реєстрації за нею права власності на нерухоме майно в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 25 травня 2014 року ОСОБА_3 на гараж № 86, площею 26,8 кв.м., розташований в гаражно-будівельному кооперативі «Залізничник» («Желізнодорожник») (ГБК "Лівобережний-2"), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Єлізаветівське шосе, 1, що є підставою для реєстрації за нею права власності на нерухоме майно в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Не погодившись з таким рішенням, Гаражно-будівельний кооператив «Залізничник» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 травня 2014 року помер рідний брат позивача - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 27 травня 2014 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 410 (а.с.10).

28 вересня 2002 року, ОСОБА_5 було складено заповіт, яким померлий заповів позивачу усе його майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося.(а.с.12).

Протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті брата позивач звернулася до Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3, за якою була заведена спадкова справа № 571/2014, що зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 56441603 (а.с.11).

26 листопада 2014 року Третьою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою позивачу ОСОБА_2 були видані: свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.14-15).

Однак, постановою №3745/02-14 від 29.12.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний гараж № 86, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, ГБК «Желізнодорожник», вулиця Єлізаветівське шосе, 1 (або 3), що залишився після померлого 25.05.2014 року ОСОБА_3, нотаріусом було відмовлено позивачу у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначений гараж на імя спадкодавця (а.с.9).

Згідно з рішенням міськвиконкому №7/24-6 від 10.03.1993 року «Про дозвіл на виконання проектно-вишукувальної документації на будівництво гаражного кооперативу в лівобережній частині міста», особистих заяв громадян, виконком районної Ради народних депутатів затвердив списки членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний 2», блок 1, 2. ОСОБА_3 був включений до цього списку під номером 189 (а.с.13).

Відповідно до листа № 1319 від 28.12.2015 р., наданого Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» відсутня інвентаризаційна справа на гараж № 86, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, ГБК «Желізнодорожник», вулиця Єлизаветівське шосе, 1 (або 3), про що зазначено в постанові №3745/02-14 від 29.12.2015 року (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в 1994 році ОСОБА_3 закінчив будівництво гаражу № 86, який на той час входив до складу ГБК «Лівобережний - 2», а потім внаслідок реорганізації кооперативу, ГБК, в якому розташований гараж № 86 отримав назву «Залізничник» («Железнодорожнік»), що підтверджується технічним паспортом на гараж, виготовленим за замовленням позивача, 22 січня 2015 року експертом ОСОБА_4 Згідно технічного паспорту, площа гаражу А-1 становить 26,8 кв.м. (а.с.17-19), і при відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав на таке майно.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції

з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на час будівництва спірного гаражу), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі

розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Однак, матеріали справи не містять доказів внесення ОСОБА_3 його пайового внеску, який був би підставою для набуття права власності на спірний гараж, що перебував у користуванні спадкодавця.

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази набуття спадкодавцем ОСОБА_3 права власності на спірне майно, як того вимагають вищенаведені положення законодавства, то гараж № 86, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця Єлізаветівське шосе, 1, не може входити до складу спадкової маси, а тому за позивачем неможливо визнати право власності на зазначену нерухомість в порядку спадкування.

Оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини та норми діючого законодавства, рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооператива «Залізничник» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Територіальної громади, в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи: Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Гаражно-будівельний кооператив «Залізничник», про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6