Дата документу 30.05.2017 Справа № 554/7248/16-ц
Справа № 554/ 7248/2012
Провадження 2/554/ 256 /2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Андрієнко Г.В.

при секретарі Карабаш О.В.,

за участю представника позивача- Пушка І.О,

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 , третя особа ПАТ «Полтаваагротранс», ДП « Полтаваагротранс - житло» про усунення перешкод у користуванні кімнатою шляхом примусового виселення без надання іншого житла ,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом примусового виселення без надання іншого житла.

В обґрунтування позову зазначала, що кімната № 817 по вулиці Київське Шосе 56 у м. Полтава є приватною власністю позивача, так як належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс», посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі НАЕ 928987.

Перед тим як ПАТ «Полтаваагротранс» виставила вищевказану кімнату на продаж, її винаймали ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були там зареєстровані. До того як виставити квартиру на вільний продаж, ПАТ «Полтаваарготранс» двічі пропонувало ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбати кімнату у свою власність. Факт того, що їм дійсно пропонували придбати кімнату підтверджується листами на імя кожного з відповідачів за 06.08.2014 року та 23.09.2014 року. Після укладення договору купівлі-продажу ПАТ«Полтаваагротранс» 05.12.2014 року листом повідомило відповідачів про те що кімната № 817 по вул. Київське Шосе 56 продано та всі питання подальшого проживання у ній вони мають вирішувати з новим власником ОСОБА_3.

Після придбання кімнати позивач побажала вселитися в неї, але вона не змогла це зробити, оскільки там проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які повідомили, що не бажають звільняти кімнату бо на їхню думку вони мають підстави у ній проживати.

Вказані підстави стали підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, прохав в його задоволенні відмовити, посилаючись на те , що ОСОБА_3 не є власником житлової кімнати № 817 у гуртожитку по вул. К.Шосе 56 , а є власником 17/2000 часток у праві власності на будівлю гуртожитку. Із змісту договору купівлі- продажу слідує, що ПАТ

« Полтаваагротранс» передає ОСОБА_3 кімнату № 817 у найм , а не у власність.

17.08.1999 р. між ОСОБА_5 та ДП « Полтаваагротранс-житло» був укладений договір № 753 найму житлової кімнати № 817 у гуртожитку по вул. К.Шосе , 56 в м. Полтаві, на підставі якого відповідаі проживають у гуртожитку. Вважають , що у силу дії положень ст 814 ЦК України та ч.1 ст 822 ЦК України , вказаний договір найму є чинним , а тому обовязковим для виконання сторонами та на даний час діє строком до 01 січня 2019 р.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін, 3 особи , дослідивши матеріали справи, надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Полтаваагротранс», посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі НАЕ 928987 кімната № 817 по вулиці Київське Шосе 56 у м. Полтава є приватною власністю позивача ОСОБА_3.

Перед тим як ПАТ «Полтаваагротранс» виставила вищевказану кімнату на продаж, її винаймали ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були там зареєстровані. До того як виставити квартиру на вільний продаж ПАТ «Полтаарготранс» двічі пропонувало ОСОБА_5 та ОСОБА_4 придбати кімнату у свою власність. Факт того, що їм дійсно пропонували придбати кімнату підтверджується листами на імя кожного з відповідачів за 06.08.2014 року та 23.09.2014 року. Після укладення договору купівлі-продажу ПАТ«Полтаваагротранс» 05.12.2014 року листом повідомило відповідачів про те, що кімната № 817 по вул.Київське Шосе 56 продано та всі питання подальшого проживання у ній вони мають вирішувати з новим власником ОСОБА_3.

Після придбання кімнати позивач побажала вселитися в неї, але вона не змогла це зробити ,оскільки там проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_4М , які повідомили, що не бажають звільняти кімнату, бо на їхню думку вони мають підстави у ній проживати.

13.07.2016 року представником позивача рекомендованими листами було направлено дві вимоги кожному з відповідачів про те, щоб вони у 10 денний термін звільнили кімнату, а якщо вони цього не зроблять , то позивач буде змушена звернутися до суду. 19.07.2016 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали дані вимоги, але по цей день кімнату так і не звільнили.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідност. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України , право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідачі посилаються на той факт , що проживають в гуртожитку на законних підставах на підставі договору найму № 753 від 17.08.1999 р. укладеному між ОСОБА_5 та ДП « Полтаваагротранс» , строк дії даного договору невизначений, тому відповідно до приписів ст. 821 ЦК України, якщо строк у договорі не встановлений , договір вважається укладеним на п*ять років. Наймодавець не попереджував про припинення дії договору.

Як встановлено в судовому засіданні , відповідачі надали суду ксерокопію даного договору , оригінал відсутній , у зв*язку з чим неможливо пересвідчитися чи взагалі укладався такий договір.

Представник ДП « Полтаваагротранс-житло « суду пояснила , що в архівах була пожежа, тому підтвердити чи спростувати наявність даного договору не може.

Таким чином , суд не сприймає даний договір як доказ , оскільки відсутній його оригінал.

Гуртожиток по вул. Київське Шосе , 56 не перебуває у комунальній власності територіальної громади міста , а знаходиться у власності ПАТ « Полтаваагротранс».

Відповідно до ЗУ « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків « сфера дії цього Закону не поширюється на гуртожитки , що знаходяться у приватній власності , крім гуртожитків , що було включено до статутних капіталів товариств , створених у процесі приватизації ( корпоратизації ).

Таким чином , ПАТ « Полтаваагротранс « мав всі повноваження на укладення договору купівлі- продажу.

Оскільки відповідачі відмовилися придбати спірну кімнату , то продаж її ОСОБА_3 є правомірною.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з укладенням договору купівлі-продажу позивач стала власником кімнати №817 по вул. Київське Шосе 56 у м. Полтава, а відповідачі втратили право користування вказаним жилим приміщенням , оскільки їх право є похідним від права власника, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11,60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 321, 383 , 391 ЦК України , суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 , третя особа ПАТ «Полтаваагротранс- житло», ДП

« Полтаваагротранс-житло « про усунення перешкод у користуванні кімнатою шляхом примусового виселення без надання іншого житла задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 із кімнати № 817 по вул. Київське Шосе 56 в м. Полтава без надання їм іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір по 275.60 грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги, а відсутніми особами в той термін з моменту отримання його копії.

Суддя: Г.В.Андрієнко