Справа №491/231/17 РІШЕННЯ
31 травня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Желяскова О. О.
з участю: секретаря Рачкової І.В.,
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що між ним та ОСОБА_1 25 квітня 2008 року було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 2400 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідно до умов договору відповідач зобов'язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки, однак всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 тривалий час не здійснює погашення кредиту.
В судове засідання на розгляд справи представник позивача, який діє на підставі довіреності (а.с.20) не з?явився, однак надав на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.21).
Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні, під час розгляду справи вимоги, викладені в позовній заяві визнала частково, згодна повернути банку суму заборгованості лише за кредитом, з нарахованими відсотками вона не згодна, крім того на даний час коштів для сплати заборгованості у неї немає, оскільки довгий час тяжко хворіла, про що надала відповідні довідки та є інвалідом третьої групи загального захворювання, тому просить в задоволенні інших позовних вимог відмовити позивачу та відстрочити виплату заборгованості за кредитом.
Взявши до уваги заяву представника позивача, пояснення відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та мешканка с.Ананьїв Четверта дільниця, Ананьївського району Одеської області, (а.с.4-5,38).
Згідно Статуту ПАТ КБ «Приват Банк», банк є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», що існував у формі закритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до Загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «Приват Банк» від 30 квітня 2009 року було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (а.с.17-19).
Встановлено також, що згідно анкети-заяви позичальника відповідач ОСОБА_1 просить надати їй строковий кредит в сумі 2400 гривень під 36% річних із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, при цьому зі змістом даної заяви умовами та правилами надання кредиту та банківських послуг була ознайомлена, що підтверджує вказане своїм підписом (а.с.6-12).
Таким чином, відповідач порушила договірні зобовязання в частині щомісячної оплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого утворилась заборгованість.
Згідно довіреності ПАТ КБ «Приват Банк» в особі Голови Правління, який діє на підставі Статуту, уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади і управління, в загальних та спеціалізованих судах окремих судових юрисдикцій всіх інстанцій, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, відповідача, цивільного позивача, цивільного відповідача, кредитора, боржника, заявника, стягувача, третьої особи з самостійними вимогами та без самостійних вимог, заінтересованої особи, включаючи наступні права: подавати, підписувати, предявляти та підтримувати позови, у т.ч. цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, заяви та інші процесуальні документи, а також виконувати всі інші необхідні дії, повязані з цією довіреністю (а.с.20).
Відповідно до копій довідок диспансерно-поліклінічного відділення обласного онкологічного диспансеру від 04 січня 2016 року та 25 січня 2016 року та копій епікризу ОСОБА_1 в період з 09 листопада 2015 року по 26 листопада 2015 року знаходилася на лікуванні в маммологічному відділенні ООД (а.с.29-32).
Згідно довідки до акту МСЕК серії 12ААА №296078 від 23 січня 2017 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання (а.с.33).
Відповідно до копії заочного рішення Ананьївського районного суду Одеської області №491/941/16-ц від 15 листопада 2016 року та ухвали Ананьївського районного суду Одеської області №491/941/16-ц від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зареєстрований шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Левинська»), ІНФОРМАЦІЯ_1, Ананьївською с.Ананьєвом-І дільниця Ананьївського району Одеської області, актовий запис №01 від 12 березня 2005 року, розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище «Омельчук». Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в прибуток держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок (а.с.34-37).
Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 04 квітня 2006 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_4 народилася 23 березня 2006 року та її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.39).
Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 14 грудня 2010 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_5 народилася 05 грудня 2010 року та її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.40).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Ст. 1054 ЦК України зазначає: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що 25 квітня 2008 року ПАТ КБ «Приват Банк» дійсно було надано кредит ОСОБА_1 в сумі 2400 гривень 00 копійок. Однак вона перестала вносити щомісячні платежі по його поверненню та сплачувати відсотки за користування, тобто відповідачем порушено умови договору кредитування стосовно строковості та платності послуг за користування кредитом, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.88 ЦПК України, оскільки з її сторони не виконані умови договору.
Разом з цим, як було вище зазначено, відповідач ОСОБА_1 у поданій до суду заяві з позовом погодилася частково, але просила надати відстрочку сплати заборгованості, посилаючись на те, що вона на теперішній час не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом третьої групи загального захворювання, інших доходів, окрім пенсії та невеликих соціальних виплат, як малозабезпеченій сімї не має, не відмовляється від своїх зобов'язань по погашенню заборгованості та зобов'язується її погасити.
Відповідно до ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відстрочка виконання рішення - це перенесення його виконання на більш пізній час у зв'язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб. Відстрочка виконання - це пільга для того, хто повинен виконати рішення.
Відстрочка виконання рішення допускається судом безпосередньо при вирішенні справи із зазначенням про це в рішенні суду (ст.217 ЦПК України) або на стадії виконання рішення суду, яке вступило в законну силу за заявою державного виконавця або сторони виконавчого провадження (ст.373 ЦПК України).
Підставами для відстрочення виконання може бути стан здоров'я боржника, тимчасове скрутне матеріальне становище, перебування на утриманні непрацездатних осіб та інші поважні причини, які утруднюють вчасне виконання рішення суду. Конкретизуючи ці підстави щодо боржника фізичної особи (громадянина) можна зазначити тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Законодавець, надаючи можливість встановлення, зокрема, відстрочки виконання рішення, безпосереднього визначення зазначених правових категорій не зазначає, у зв'язку з чим вони залишаються поняттями оціночними, що нерідко призводить до ускладнень при їх застосуванні
Крім того, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки або розстрочки виконання судового рішення.
Враховуючи часткове визнання відповідачем позову, знаходження на її утриманні двох неповнолітніх дітей, те що вона протягом тривалого часу тяжко хворіла та є інвалідом третьої групи загального захворювання, її матеріальний стан, а саме відсутність на момент розгляду справи будь-яких доходів, окрім пенсії та соціальних виплат, а також наміри і зобов'язання щодо погашення заборгованості, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача підлягає задоволенню та їй слід надати відстрочку виконання рішення суду строком на шість місяців.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 612, 624, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити в повному обсязі.
Відстрочити виконання рішення на шість місяців до 30 листопада 2017 року.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6.

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.