Ухвала

іменем україни

29 травня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог: КП ОМБТІ та РОН, приватних нотаріусів Орзих В.М., Гребенюк І.М. про визнання договорів не дійсними; за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку, усунення перешкод у праві власності,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог: КП ОМБТІ та РОН, приватних нотаріусів Орзих В.М., Гребенюк І.М. про визнання договорів не дійсними.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, діючи від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2 звернулися з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку, усунення перешкод у праві власності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня

2006 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у відкритті апеляційного провадження на рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2006 року відмовлено на підставі ч. 3

ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

У силу положень ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відмовляючи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вірно виходив із того, що заявники були обізнані щодо ухваленого відносно них у 2006 році судового рішення, ними було реалізовано право на апеляційний розгляд, проте 21 вересня 2006 року ними була подана заява про повернення апеляційної скарги, а також відсутності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження зі спливом значного періоду часу,

майже 11 років.

Із матеріалів касаційної скарги, ухвалених судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог: КП ОМБТІ та РОН, приватних нотаріусів Орзих В.М., Гребенюк І.М. про визнання договорів не дійсними; за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діяли від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку, усунення перешкод у праві власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С.Висоцька