РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 міської ради, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»,

третя особа: ОСОБА_3

про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, суд

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася із позовом в суд до відповідачів про визнання свідоцтва № 13579 про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 року, видане ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 міською адміністрацією на підставі розпорядження № 22 від 04.01.1994 року, частково недійсним в частині приватизації комори в підвалі площею 41,2 кв.м. та про визнання реєстраційного посвідчення від 26.07.2001 року, виданого ЛОДК «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», частково недійсним в частині реєстрації комори в підвалі площею 41,2 кв.м.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що будинок № 96 на вул.Коновальця у м.Львові складається із трьох квартир з підвальними приміщеннями.

Відповідно до Свідоцтва № 202984 про право власності на квартиру №1 на вул.Коновальця,96 у м.Львові від 09.10.1995 року, загальна площа квартири становить 75,9 кв.м., площа підвалу становить 42,2 кв.м.

Відповідно до свідоцтва № 202979 про право власності на квартиру № 1а на вул.Коновальця,96 у м.Львові від 09.10.1995 р., загальна площа квартири становить 63,3 кв.м., площа підвалу становить 44,5 кв.м.

Відповідно до свідоцтва № 13579 про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р., загальна площа квартири відповідача становить 66,2 кв.м. та площа комори в підвалі становить 11,2 кв.м.

Згідно розпорядження ОСОБА_2 міської адміністрації № 22 від 04.01.1994 р. ОСОБА_4 та додатку №2 до розпорядження, нині покійному чоловіку ОСОБА_3, передано у власність квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові площею 66,2 кв.м. та комору в підвалі площею 11,2 кв.м., однак у свідоцтві про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р. зазначено комора в підвалі зазначена площею 41,2 кв.м..

Вважає, що приватизація комори в підвалі площею 41,2 кв.м. є незаконною та вказує на розбіжність у площі, зазначеній у розпорядженні та свідоцтві про право власності, яка становить 30 кв.м. та те, що ОСОБА_3 користується підвалом тільки площею 11,2 кв.м.

Крім цього, вказує, що ОСОБА_3 може в подальшому претендувати на площу 41.2 кв.м., або навіть відчужити квартиру з зазначенням підвальним приміщенням третіх осіб, в тому числі відібрати спірні 30 кв.м. із її площі, а тому для захисту свого права та інтересу змушена звернутись до суду. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судовому засіданні проти позову не заперечила, у вирішенні позову покликається на розсуд суду.

Представники відповідача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та третя особа у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином була повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що будинок № 96 на вул.Коновальця у м.Львові складається із трьох квартир з підвальними приміщеннями.

Згідно свідоцтва № 202984 про право власності на квартиру №1 на вул.Коновальця,96 у м.Львові від 09.10.1995 року, загальна площа квартири становить 75,9 кв.м., площа підвалу становить 42,2 кв.м.(а.с.10)

Згідно свідоцтва № 202979 про право власності на квартиру № 1а на вул.Коновальця,96 у м.Львові від 09.10.1995 р., загальна площа квартири становить 63,3 кв.м., площа підвалу становить 44,5 кв.м.(а.с.11)

Згідно свідоцтва № 13579 про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р., загальна площа квартири відповідача становить 66,2 кв.м. та площа комори в підвалі становить 11,2 кв.м.(а.с.5).

Відповідно розпорядження ОСОБА_2 міської адміністрації № 22 від 04.01.1994 р. та додатку №2 до розпорядження ОСОБА_4 було передано у власність квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові площею 66,2 кв.м. та комору в підвалі площею 11,2 кв.м..

Як вбачається із відповіді ЛОДКБТІ та ЕО від 15.06.1998 року за №1355, що із підсобних приміщень в свідоцтві № 13579 про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р., зазначена лише приватизація комори в підвалі площею 11,2кв.м.

Із відповіді наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 13.02.2017 року за №470 видно, що загальна площа підвальних приміщень за адресою: м.Львів,вул. Коновальця,96 становить 121,30 кв.м. та згідно свідоцтва про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р, виданого ОСОБА_2 міською адміністрацією, квартира була зареєстровано на праві спільної сумісної власності за гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3, із підсобних приміщень в свідоцтві зазначено лише приватизація комори в підвалі площею 41,2 кв.м.

Статтею 345 ЦК України передбачено,що набуття права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1, ч.2 ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, власники житлових квартир є співвласниками допоміжних приміщень будинку. Право спільної власності на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку виникає з моменту приватизації квартири. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, горища тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків.

Конституційний суд України в п.п.1 рішення №4-рп від 02.03.2004 року надав офіційне тлумачення положень ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", де зазначив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Відповідно до вимог п. 30 ч. 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селищних, міських Рад відноситься прийняття рішення про відчуження відповідно до закону комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також визначення доцільності, порядку та умов приватизації обєктів права комунальної власності.

Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у документах отримали неіснуючу комору в підвалі площею 41,2 кв.м., а не площею 11,2 кв.м., та як встановлено, що на момент приватизації квартири їм фактично була надана тільки площею 11.2 кв.м..

За таких обставин суд приходить до висновку, що у свідоцтві про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 р.(а.с.6) неправильно зазначено комора в підвалі зазначена площею 41,2 кв.м., так як була передана комора в підвалі тільки площею 11,2 кв.м., а наслідком чого із порушенням відбулась і реєстрація комори в підвалі площею 41,2 кв.м. до квартири №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст.48 ЦК України законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом.

Зі ст.316 цього Кодексу вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а зі ст.317 - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Право власності в силу ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги пояснення учасників процесу, наданих в судовому засіданні доказів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд знаходить необхідним позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати свідоцтва № 13579 про право власності на квартиру №2 на вул.Коновальця, 96 у м.Львові від 04.01.1994 року, видане ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 міською адміністрацією на підставі розпорядження № 22 від 04.01.1994 року, частково недійсним в частині приватизації комори в підвалі площею 41,2 кв.м..

Визнати реєстраційне посвідчення від 26.07.2001 року, видане ЛОДК «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», частково недійсним в частині реєстрації комори в підвалі площею 41,2 кв.м..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.