У х в а л а

іменем україни

06 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_7 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно з моменту звернення до суду з указаним позовом і до закінчення ним навчання, але не більш ніж до досягнення дитиною 23 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач з моменту досягнення дитиною повноліття не приймає участі в утриманні сина та його вихованні. ОСОБА_6 навчається у Харківському комп'ютерно-технологічному коледжі Національного технічного університету «Харківській політехнічний інститут» на другому курсі денної форми навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків.

Посилаючись на те, що вона самостійно не має змоги утримувати дитину через знаходження у декретній відпустці по догляду за іншою дитиною, яка народилась у 2012 році, крім того їх спільний з відповідачем син отримав черепно-мозкову травму та потребує лікування та санаторного оздоровлення, просила позов задовольнити.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно з 17 вересня 2015 року і до досягнення ним 23-х років або до припинення навчання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявники просять скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За положеннями ч. ч. 1 ,2 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліменти з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив принципу розумності та справедливості, врахував матеріальне становище позивача, стан здоров'я дитини, матеріальний і сімейний стан відповідача, як платника аліментів та прийшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно з 17 вересня 2015 року і до досягнення ним 23-х років або до припинення навчання.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С.Ткачук

О.В Умнова