АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/3459/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/8555/16-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 січня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики в простій письмовій формі. Як вбачається з пункту 1.2 договору позивач передав, а відповідач прийняв 2 100 000,00 грн., що на день підписання договору за курсом НБУ еквівалентно 87 497,00 доларів США. Згідно п. 2.5. цього договору, у випадку прострочки виплати позики, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки. Відповідно до п. 2.6. згаданого вище договору позики, у випадку прострочки виплати позики протягом семи календарних днів, позикодавець набуває право звернення на передане в іпотеку майно. 05 лютого 2016 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до договору позики, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди внести деякі зміни до укладеного між ними 05.01.2016 року договору позики. Зокрема сторони змінили кінцеву дату повернення позики на 15 серпня 2016 року. Крім того, сторони підтвердили часткове виконання договору позичальником та з урахуванням здійсненого 05 лютого 2016 року часткового повернення суми позики, сторони затвердили, що сума позики, яка підлягає поверненню складає 2 000 000,00 грн.

04 серпня 2016 року між ними укладено ще один договір позики, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 992, згідно умов якого позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 3 000 000,00 грн., що на день підписання договору за офіційним курсом НБУ складає 120 890,00 долара США. Згідно з п. 2.1. договору позики від 04.08.2016 року, позика надається терміном до 15 серпня 2016 року і згідно з п.2.3. цього договору підлягала поверненню в цей день. Відповідно до п. 2.5. того ж договору, у випадку прострочки виплати позики протягом семи календарних днів, позикодавець набуває право звернення на передане в іпотеку майно.

04 серпня 2016 року між тими самими сторонами було укладено третій договір позики в простій письмовій формі, згідно з умовами якого позикодавець передав позичальникові грошові кошти в сумі 17 000 000,00 грн., що на день підписання договору за офіційним курсом НБУ складає 685 042, 00 долара США Згідно п. 2.1. Договору позики, позика надається терміном до 15 серпня 2016 року і згідно з п.2.3. цього договору підлягала поверненню в цей день. Відповідно до п. 2.6. цього договору позики, у випадку прострочки виплати позики протягом семи календарних днів, позикодавець набуває право звернення на передане в іпотеку майно.

Таким чином, за трьома договорами позики ОСОБА_3 передав відповідачу 22 100 000,00 грн., з яких повернути було лише 100 000,00 грн. Крім того, в забезпечення зобовязань за вищевказаними договорами позики 04 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_5 як Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належне йому майно: нежитлові приміщення № 1, 2, 3 в літері «А-1» загальною площею 178,3 кв.м., розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Гагаріна, будинок 24-А. Заставна вартість цих приміщень становить 3 750 000,00 грн; нежитлові будівлі: літера «А-3» загальною площею 901,3 кв.м.; літера «Б-2» загальною площею 2 520,7 кв.м.; літера «В-2» загальною площею 2 947,2 кв.м.; літера «Ж-2» загальною площею 516,4 кв.м; літера «З-1» загальною площею 100,7 кв.м.; літера «И-1» загальною площею 177,5 кв. м., які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Москалівська, будинок 243-А. Заставна вартість цих нежитлових будівель становить 5 000 000,00 грн.; нежитлові будівлі: літера «Г-1» загальною площею 780,5 кв.м., літера «Д-4» загальною площею 1 272,1 кв.м.; літера «Е-2» загальною площею 3004,1 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Москалівська, 243-А. Заставна вартість нежитлових будівель становить 5 000 000,00 грн.; нежитлові будівлі: з надвірними спорудами: літера «А-1» (цегляна) загальною площею 433 кв.м.; літера «Б-1» (змішана) загальною площею 388,7 кв.м.; сарай літера «В» (деревяний); навіс літера «Г»; вбиральня літера «Д» (деревяна); огорожа № 1-4, які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Тюрінська, будинок 109. Заставна вартість нежитлових будівель становить 6 250 000,00 грн.Загальна заставна вартість майна переданого в іпотеку становить 20 000 000,00 грн. Як вказано вище, загальна сума позики за всіма договорами складає 22 000 000,00 грн. За зазначеними вище договорами позивач виконав свої зобовязання належним чином, в той же час, відповідач своєчасно позику не повернув. Згідно умов всіх трьох договорів позика підлягає поверненню в повному обсязі 15 серпня 2016 року Відповідно до п.4.2 договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Майно у випадку порушення Іпотекодавцем умов вказаних вище договорів позики. Згідно з вимогами п. 4.4. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернутись у будь-який час за захистом свої порушених прав до суду. В п. 4.3. договору іпотеки вказано, що ціна договору купівлі-продажу майна визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п. 1.7. договору, що складає 20 000 000,00 грн. Таким чином позивач зазначив, що має право задовольнити свої вимоги за договорами позики у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.Також у позовній заяві мається вимога про стягнення судового збору з відповідача на користь ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що представником відповідача у судовому засіданні було заявлено від імені свого довірителя про визнання позовних вимог, право цього передбачено довіреністю на його імя. Але суд першої інстанції відмовив у визнанні позову, не постановивши про це ухвалу, що на думку ОСОБА_4 суперечить положенням процесуального закону.

Також вказує, що посилання суду першої інстанції на досудовий порядок урегулювання спірних правовідносин є правом, а не обовязком позивача, так як Закон України «Про іпотеку» не містить обовязкового досудового порядку урегулювання спору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в договорі іпотеки нежитлових приміщень мається відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», тому ОСОБА_3 повинен був запропонувати іпотекодавцю надати йому - іпотекодержателю право укласти такий договір, і у випадку такої відмови з боку іпотекодавця, що буде свідчити про наявність спору, звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у визначеному ст. 39 Закону України «Про іпотеку» способами, тобто шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, надавши суду відповідний висновок про початкову ціну предмета іпотеки на час розгляду справи.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позивачем не дотримано умов п. 4.3 договору іпотеки, укладеного сторонами 04.08.2014 року.

Згідно зазначеного пункту договору іпотеки при порушенні іпотекодавцем умов Договору позики від 04.08.2016 року іпотекодержатель протягом 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і якщо протягом цього строку зобовязання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним з передбачених цим договором способом (а.с. 23).

Будь-яких доказів того, що позивачем виконані умови зазначеного пункту договору іпотеки та надіслано іпотекодавцю відповідне попередження, суду надано не було.

Зазначене свідчить про те, що на час звернення до суду спір між сторонами про задоволення вимог позивача за рахунок майна, що є предметом іпотеки був відсутній.

До того ж судова колегія бере до уваги, що позивачем не визначено вартість предмету іпотеки, на який він просить звернути стягнення, на час розгляду справи судом першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги на те, що представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог під час розгляду справи судом першої інстанції не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до правил ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи що невизначеність вартості предмету іпотеки унеможливлює задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб про який просить позивач, визнання представником відповідача позову не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення виходячи з приписів ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

ОСОБА_2