Дата документу 29.05.2017
Справа № 334/8109/16-ц
Провадження № 2/334/1130/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В., при секретарі Петракей Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову вказує, що 26.01.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19.01.2015 року шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу, 25.02.2014 року у них народилася дитина, ОСОБА_3, яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні.

З листопада 2014 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, жодного разу не відвідував сина, не цікавиться його життям, не піклується про його фізичний та духовний розвиток.

Відповідач згідно з розрахунком Дніпровського відділу державної виконавчої служби має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6576,11 грн.

В судовому засіданні позивачка, її представник вимоги позову підтримали, просили його задовольнити з наведених вище підстав.

Відповідач та його представник проти позову заперечують, послався на поважність причин, через які він не виконує батьківські обов'язки, серед яких є неможливість знайти постійне місце роботи та хвороба дружини від другого шлюбу та народження ІНФОРМАЦІЯ_4 сина ОСОБА_4.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району проти позову не заперечувала, надала висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 26.01.2013 року по 19.01.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3. народився ОСОБА_3, батьком якого є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

З листопада 2014 року сторони у справі припинили проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що підтверджується: актом про спільне проживання, довідкою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9», довідкою педагога-психолога, яку дитина відвідує розвиваючі заняття з яких вбачається, що у загальних та виховних заходах приймала участь тільки мати дитини.

На виконанні Дніпровського ВДВС Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, виданий 12.01.2015р. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.10.2016р. існує заборгованість по аліментам у сумі 6576,11 грн.

Пояснення позивачки, що відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні відповідачем не спростовувалися, а також були підтверджені у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав від 26.05.2017р., яким встановлено, що комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району для налагодження відносин відповідача з малолітнім сином надавався термін, яки він не скористався і з урахуванням встановлених обставин орган опіки та піклування районної адміністрації дійшов висновку, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, і про доцільність позбавлення його батьківських прав.

У відповідності до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає будь-якої участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, а також взагалі не спілкується з дитиною, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, злісно ухиляється від їх виконання та байдужий до подальшої долі сина, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Наслідки прийняття рішення про позбавлення батьківських прав, передбачені ст. 166 СК України, сторонам роз'яснені.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-214, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.164, 165, 166 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.