Справа № 361/1862/17
Провадження № 2/361/1646/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 травня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Власик Л.Г.,

розглянувши в місті Броварах в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3, за заповітом. Позовні вимоги вмотивовані тим, що після смерті батька вона єдина, хто прийняла спадщину, на неї складено батьком заповіт, від другої дочки є письмова відмова на її користь. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний батькові будинок нотаріус відмовив, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок і державна реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно.

Відповідач Гоголівська сільська рада Броварського району Київської області не заперечувала проти задоволення позову, своїх прав на вказане майно не пред'являє, не оспорювала спадкових прав позивача, просила розглянути справу без участі представника.

Третя особа просила справу розглядати у її відсутності.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

З свідоцтва про смерть вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3.

З реєстру заповітів та заповіту від 25.02.2004р. видно, що ОСОБА_3 залишив заповіт, в якому все належне йому на день смерті майно, заповідав своїй дочці - позивачці.

З свідоцтва про народження позивача встановлено, що вона є дочкою ОСОБА_3

З спадкової справи встановлено, що позивачка звернулась з заявою до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину .

Своїм листом від 31.01.2017р. нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок відмовив, оскільки, право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно не зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Також з спадкової справи встановлено, що друга дочка спадкодавця ОСОБА_4 подала заяву про відмову від спадщини на користь сестри- позивачки, в тому числі і від права на обов'язкову частку непрацездатного.

Позивачці вже видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом 31.01.2017р. на спадкове майно - земельну ділянку 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку (за адресою АДРЕСА_1) і на земельну ділянку 0,1340га для ведення ОСГ.

Згідно довідки Гоголівської сільської ради даний житловий будинок згідно записів у погосподарській книзі числиться за ОСОБА_3, правовстановлюючими документами право власності не підтверджене. На день смерті з ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали: дочка померлого ОСОБА_1, і онук.

З виготовленого в жовтні 2016р. технічного паспорту на даний будинок видно, що будинок - 1956 року забудови, споруди - 1956-1992 року забудови.

Відповідно до даних довідки КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» № Ф-510653101 від 04.12.2014 р., інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_5, згідно архівних даних, відсутня.

Рішенням сільської ради від 26.01.2016р. назву вулиці АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Таким чином, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який допущений до спадщини і який спадщину прийняв у встановленому законом порядку.

Прийнявши частину спадщини, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину у повному обсязі, тобто на все майно, яке належало спадкодавцю станом на день його смерті.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 при житті належав вказаний житловий будинок на праві власності, але він за життя не оформив своє право власності, не отримав правовстановлюючого документу і не зареєстрував своє право власності.

Таким чином, до складу спадкової маси, що залишилась після смерті спадкодавця, також увійшов вказаний житловий будинок. Станом на день смерті спадкодавець не здійснив його відчуження. Дане нерухоме майно увійшло до спадкової маси, і дане майно успадкувала позивачка з заповітом.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Свої спадкові права позивач реалізувала, спадщину прийняла, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, позивач свої спадкові права може захистити у судовому порядку.

Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності на успадковане нею після смерті батька майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 1223, ст. 1261, ст.1268 , ст.1270 ЦК України , ст. ст. 11, 213, 214, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами у відсутності яких проголошено рішення - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.В. Селезньова