Справа № 577/2249/17
Провадження № 6/577/71/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2017 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Олійник В.П.,

державного виконавця Мовчан Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області подання старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини та аліментів на утримання дружини, яка здійснює догляд за дитинною до досягнення нею віку 3 років. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Конотопському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області знаходяться виконавчі листи, видані Конотопським міськрайонним судом Сумської області 26 січня 2015 року у цивільній справі № 577/5377/14-ц з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн 00 коп на місяць до досягнення дитиною повноліття та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дружини в розмірі 500 грн 00 коп на місяць до досягнення сином ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, віку трьох років. Постановами державного виконавця від 2 лютого 2015 року за вказаними виконавчими документами були відкриті виконавчі провадження № 46301887 та № 46302062. Однак від виконання рішення суду боржник ОСОБА_2 ухиляється, аліменти на утримання дитини та дружини не сплачує, у зв»язку з чим станом на 1 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 щодо сплати аліментів становить 73 612 грн 90 коп. ОСОБА_2 не працює та у нього відсутні інші джерела доходів, а також у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення. Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 подання підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень № 46301887 та № 46302062 вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, в розмірі по 2000 грн 00 коп щомісяця, починаючи з 31 жовтня 2014 року до досягнення дитиною віку повноліття або до зміни обставин, а також стягнуті аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн 00 коп щомісяця з усіх видів заробітку до досягнення сином ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, віку трьох років, тобто до 7 жовтня 2016 року, починаючи з 31 жовтня 2014 року (а.с. 3, 4).

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 26 січня 2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 577/5377/14-ц були видані виконавчі листи (а.с. 3, 4 ).

Постановою старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 від 2 лютого 2015 року за виконавчим листом, виданим з метою виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, було відкрите виконавче провадження № 46301887 (а.с. 5) та 2 лютого 2015 року за виконавчим листом, виданим з метою виконання зазначеного рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4, який народився 7 жовтня 2013 року, віку трьох років, було відкрите виконавче провадження № 46302062 (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Старший державний виконавець обґрунтовує своє подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України тим, що боржник ОСОБА_2 знає про свої зобов»язання за виконавчими документами, але ухиляється від виконання рішення суду, ніде не працює та не має майна, на яке може бути звернуте стягнення.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості, відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

В матеріалах виконавчих проваджень № 46301887 та № 46302062 відсутні дані про те, що боржник ОСОБА_2 не з»являвся на виклики державного виконавця, перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

В судовому засіданні старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 пояснила, що будь-яких перешкод у вчинені виконавчих дій ОСОБА_2 державному виконавцю не чинив. Інформації про те, що боржник з метою ухилення від виконання рішення суду має намір виїхати за межі України вона не має.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 21 травня 2017 року, ОСОБА_2, який народився 8 серпня 1974 року, у період часу з січня 2016 року до квітня 2017 року державний кордон України не перетинав (а.с. 16).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2015 року, з метою ухилення від виконання вказаного рішення суду має намір виїхати за межі України, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6