Справа № 462/6946/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за участю третьої особи - Другої Львівської державної нотаріальної контори - про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його дядька ОСОБА_6 Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дядько, який за життя 29.09.2004 року склав заповіт, згідно якого все своє належне майно заповів ОСОБА_1 Зазначив, що ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. Додатково зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є дружиною померлого, ще в 1997 році виїхала в Італію, однак знаючи про його смерть чоловіка, із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Проте, коли ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, йому було відмовлено в цьому постановою від 26.10.2015 року з мотивів того, що у спадковій справі відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, що й стало причиною звернення із даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності від 21.03.2017 року /а.с.30/ позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилися, повідомлення про вручення поштових відправлень були повернуті поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідачі свідомо не бажали отримати такі, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, кім.1, 2, 6 /а.с.23-26/, на яку й були направлені дані повідомлення, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, крім цього, представник позивача зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, при цьому суду представлено заяву за підписом завідуючої нотаріальної контори, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника /а.с.29/, а тому, суд, ухвалив проводити розгляд за відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, який був дядьком позивача ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року /а.с.7/.

Згідно даних свідоцтва про право власності на квартиру №3369-З від 25.12.1995 року /а.с.9/ ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1

Як вбачається із заповіту ОСОБА_6 від 29.09.2004 року, який на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належати на день смерті і на що матиме право за законом заповів своєму племіннику ОСОБА_1 /а.с.5/.

Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25.12.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним - відмовлено /а.с.10-14/.

Згідно ст.1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

26.10.2015року постановою завідуючої Другої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з мотивів того, що у спадковій справі відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину /а.с.16-17/.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Оскільки ОСОБА_6 помер, а ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті його дядька, бажає оформити свої права на спадкове майно, тому єдиним способом захисту права власності позивача на спадкове майно є визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру та визнання за позивачем право власності на частину квартири.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до переконання, що позов підставний, ґрунтується на законі, а відтак слід визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, по 1/5 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 як дядько померлого - ОСОБА_6, як спадкоємець за заповітом після його смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на належну спадкодавцю 1/5 частку квартири АДРЕСА_1, а тому суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідачів слід стягнути порівно на користь позивача сплачений судовий збір /а.с.1/.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.355, 368, 372, 1216-1219, 1226, 1223, 1258-1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 порядку спадкування за заповітом після смерті дядька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 344 гривень 50 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський