АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5769/17 Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус КМНО Куликовська Тетяна Вікторівна про визнання недійсним договору дарування квартири та повернення квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус КМНО Куликовська Тетяна Вікторівна про визнання недійсним договору дарування квартири та повернення квартири, яким в задоволенні його вимог було відмовлено.

Заяву обґрунтовував тим, що під час розгляду його скарги на дії ДВС Черкаського міського управління юстиції, Печерським районним судом м. Києва в ухвалі суду від 09 лютого 2016 року було встановлено, що квартира, договір дарування якої він просив визнати недійсним, під час укладення такого договору перебувала під арештом, а тому державний нотаріус не мала права посвідчувати такий договір.

На думку заявника така обставина є істотною та нововиявленою і рішення суду від 19.06.2014 року підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 361, 365 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просив про її скасування та задоволення його заяви.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року та ухвалити нове рішення яким, його позов про визнання недійсним договору та повернення квартири задовольнити.

Скаргу обґрунтовував тим, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Суд не врахував. що свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що договір дарування квартири був посвідчений, щодо арештованої судом квартири, а пояснення нотаріуса з приводу того, що на момент посвідчення нею договору заборону з іпотечного майна було знято, а інших заборон не існувало не відповідає дійсності та спростовується встановленими Печерським районним судом м. Києва обставинами під час розгляду його скарги на дії ДВС в лютому 2016 року, відповідно до яких квартира перебувала під арештом на підставі ухвали Печерського районного суду від 13 травня 2010 року, якою був накладений арешт на все його майно, в тому числі і на спірну квартиру.

В судове засіданні апеляційного суду заявник та його представник повторно не з'явились. Про розгляд заяви повідомлялись двічі. Заява подана представником ОСОБА_4. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як в разі повторної неявки незалежно від причин, суд має право на розгляд справи. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення скарги заперечували.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року у №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставина на яку посилається заявник не є ново виявленою обставиною в розумінні ст. 361ЦПК України, а відповідно не може бути підставою для перегляду рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року, якою вказане рішення суду залишено без змін, обставина перебування квартири, яку подарував заявник під арештом під час укладення ним договору дарування перевірялась судами під час вирішення справи так як була предметом доказування. Суди виходили з того, що під час укладення договору дарування квартира під арештом не перебувала, так як арешт з іпотечного майна був знятий тим же нотаріусом, що посвідчував договір дарування на підставі заяви про повне погашення боргу, забезпеченням якої була квартира, а інших заборон на час укладення договору дарування не було.

Тобто обставина на яку посилається заявник в своїй заяві як на ново виявлену, була предметом перевірки судів під час розгляду справи, рішення в якій просить скасувати заявник, а тому відповідно вона не є ново виявленою в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в 2016 році під час розгляду скарги заявника, вказана обставина Печерським районним судом м. Києва була встановлена по іншому, а саме: було встановлено, що спірна квартира була арештована ухвалою суду в 2010 році, і заборона за цією ухвалою знімалась після укладення договору дарування, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в порядку ст. 361 ЦПК України.

Обставина на яку посилається заявник: перебування подарованої квартири під арештом, перевірялась судами першої та апеляційної інстанції, на підставі тих доказів, які подавались сторонами суду в 2014 році, тобто не є нововиявленою.

Задоволення заяви про скасування рішення на тих підставах про які вказує заявник є порушенням принципу юридичної визначеності, що є недопустимим.

Заявник фактично вимагає перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення за для нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі.

Інші доводи скарги вищенаведеного не спростовують.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням вимог законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: