Справа № 367/9471/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2593/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 30.05.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Верланова С.С.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті», третя особа: Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що 18.03.2010 року між нею та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири №167 у смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 26, корпус 2., який 17.03.2011 року вони розірвали та уклали Договір №12 купівлі-продажу майнових прав на обєкт нерухомості - складову та невідємну частину Обєкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири №167 з технічним приміщенням, загальною площею 138,63 кв.м., на 22-му та 23-му поверхах у будинку №26, корпус 2, секція 2, по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське, м. Ірпінь, Київська область, спорудження якої здійснював відповідач, про що у той же день був складений ОСОБА_3 прийому-передачі майнових прав по Договору. Відповідно до довідки про оплату повної вартості квартири від 15.10.2012 року виданою ТОВ «Аверс-сіті» заборгованість по сплаті відсутня.

Далі позивачка зазначила, що 16.09.2011 року будинок, складовою частиною якого є спірна Квартира, було введено в експлуатацію, проте відповідач, в порушення умов Договору, не повідомив її про це та зареєстрував на себе право власності на спірну квартиру №167 з технічним приміщенням, як індивідуально визначений обєкт.

Посилаючись, що цими діями відповідач грубо порушив її права на обєкт нерухомого майна, просила визнати недійсним Свідоцтво про право власності № 14142324 від 06.12.2013 року; скасувати запис про реєстрацію права власності №3727677 від 18.10.2013 року, внесений державним реєстратором ОСОБА_4; визнати за нею право, власності на спірну квартиру.

У своїх запереченнях ТОВ «Аверс-Сіті» зазначив, що ВССУ винесено ухвалу по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ТОВ «Аверс-Сіті», реєстраційна служба Ірпінського МУЮ про визнання права власності та зобовязання вчинити дії, якою у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 відмовлено, тому посилаючись що такі позовні вимоги вже розглядались судами, просили закрити провадження у справі в цій частині та застосувати строки позовної давності.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності №14142324 від 06.12.2013 року.

Скасовано запис про реєстрацію права власності №3727677 від 18.10.2013 року, внесений державним реєстратором реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру №167 з технічним приміщенням, загальною площею 138,63 кв.м., на 22-му та 23-му поверхах, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корпус 2, секція 2.

Стягнуто з ТОВ «Аверс-сіті» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 8 000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням ТОВ «Авес-Сіті» подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що у справі по якій прийнято ухвалу ВССУ зазначалось, що ОСОБА_2 та інші на підставі договору купівлі-продажу придбали майнові права, тобто позивачка отримала лише право набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Також просив застосувати строки позовної давності та просив скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.03.2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-сіті» було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 366, за яким ТОВ «Аверс-сіті» згоден продати Позивачу 1 квартиру №167 за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корпус 2.

17.03.2011 року сторони розірвали попередній договір №366 та в цей же день 17.03.2011 року уклали договір №12 купівлі продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 493.

Згідно з п. 2.1. вище вказаного договору обєктом нерухомості, майнові права на який передаються за ним є: квартира №167 з технічним приміщенням, загальною площею 138,63 кв.м. на 22-му та 23-му поверхах у будинку №26, корпус 2, секція 2, по вул. Пономарьова у смт. Коцюбинське, Київської області.

Пунктом 4.4. Договору купівлі продажу майнових прав сторони встановили, що фактично сплачена сума за попереднім договором є частиною оплати за договором купівлі продажу майнових прав, продавець підтверджує отримання від покупця цих сум, а саме 1 097 284,18 грн. Крім того, 18 березня 2011 року на користь відповідача було здійснено оплату за вказаним договором на суму 1936,62 грн.

В подальшому, 17 березня 2011 року між сторонами укладений ОСОБА_3 прийому передачі майнових прав по договору №12 купівлі продажу майнових прав від 17.03.2011 року.

Також судом встановлено, що 16.09.2011 року будинок, складовою частиною якого є спірна Квартира, було введено в експлуатацію, про що виданий сертифікат серія КС № 6.

Згідно довідки про оплату повної вартості квартири від 15 жовтня 2012 року виданою ТОВ «Аверс-сіті» у позивачки відсутня заборгованість перед відповідачем по оплаті вартості кватири.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право власності №14142324 від 06.12.2013 року, державним реєстратором реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області внесено запис про реєстрацію права власності №3727677 від 18.10.2013 року за відповідачем ТОВ «Авес-Сіті».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майнові права на спірну квартиру належать позивачці, що є підставою до задоволення позову в повному обсязі.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обовязки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Разом з тим частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюєтся, не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, на час укладення сторонами договорів про купівлю-продаж майнових прав правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність.

Виникнення права власності на новостворений обєкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру судовим рішенням.

При цьому, суд вірно встановив, що позивачка позбавлена можливості у передбаченому законом порядку оформити своє право власності на спірну квартиру, оскільки відповідач, порушуючи майнове право позивачки на цю квартиру, зареєстрував право власності на спірну квартиру за собою, що є підставою для скасування свідоцтва на право власності та його державну реєстрацію.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду в частині визнання права власності за позивачкою підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в цих позовних вимогах. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки судова колегія погоджується з висновком суду в частині скасування свідоцтва про право власності на спірну квартиру за ТОВ «Аверс-сіті» та його державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

По даній справі позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 8000 грн. За результатами апеляційного розгляду вимоги позивачки вирішено задовольнити частково на 14 % від заявлених вимог, в той же час відповідач сплатив 8800 грн. за апеляційну скаргу, тому оскільки 86 % частини позовних вимог, у задоволені яких позивачці відмовлено, згідно приписів ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь відповідача слід стягнути 6465,60 грн. сплачених за апеляційну скаргу (7568 (8800x86%/100) 1102,4 (8000x14%/100).

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2017 року в частині визнання права власності та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру №167 яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26, корпус 2, секція 2- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Аверс-сіті» судові витрати в розмірі 6465,60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :