Справа № 522/2019/16-ц
Провадження № 2/522/3879/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

08 червня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В. В.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПРА ОМР, третя особа ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування пункту розпорядження.

У своєму позові позивач, ОСОБА_1 вимагає:

- визнати незаконним та скасувати пункт 3.9. розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №484 від 23.08.2012 року в частини надання ОСОБА_2 під підсобне приміщення площею 10,2 кв.м., яке розташоване в квартирі АДРЕСА_1 на склад родини в 4 особи.

- визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації за № 219872 від 23.12.2013р.

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради на 741/1000 частину квартири АДРЕСА_2 від 23.12.2013 року.

Позовні вимоги позивача стосуються щодо приміщення площею 10,2 кв.м., яке розташоване в квартирі АДРЕСА_1 на яку також претендує позивач ОСОБА_1

На підставі договору дарування від 03.11.201 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, власником приватизованої 741/1000 частину квартири АДРЕСА_2 наразі являється ОСОБА_6.

07 червня 2017 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, по якій він просив суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_6 вчиняти дії по продажу 741/1000 часток приміщення квартири спільного заселення, а саме квартири У°15 яка складає із кімнат 17,4 кв.м., 7,5 кв.м., 10,2 що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 60, що складає 66,31 кв.м., загальної площі всього приміщення квартири спільного заселення складає 89,5 кв.м., житлова площа 31.2 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01. та наїежить на праві власності ОСОБА_7, та внести запису до Державного реєстру заборон нерухомого майна.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, якщо позовні вимоги позивача будуть задоволені у повному обсязі, то ОСОБА_6 може втраті ті право власності та право користування 741/100СГ частину квартири АДРЕСА_2.

Позивач вважає, що ОСОБА_6 може продати 741/1000 частину квартири АДРЕСА_2, тоді позивач не с може скористатися своїм правом та належним чином користуватися частиною приміщення, площею 10,2 кв. м. яка знаходиться у 741/1000 частині квартири АДРЕСА_2 власником якою є ОСОБА_6.

На підставі вищевикладеного, позивач, ОСОБА_1 вважає, що до винесення рішення по справі № 522/2019/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації ОМР про визнання незаконним та скасування розпорядження щоб до ухвалення рішення по справі третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги по справі ОСОБА_6 не в змозі була продати 741/1000 частину квартири АДРЕСА_2, щоб у подальшому, якщо рішення буде ухвалено на користь позивача, не виниклі обставині, з яких може бути утруднено виконання зазначеного рішення по справі.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно ч. 1 п.п. 1, 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забезпечується встановленням обовязку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із повязаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 168, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Заборонити ОСОБА_6 вчиняти дії по продажу 741/1000 часток приміщення квартири спільного заселення, а саме квартири У°15 яка складає із кімнат 17,4 кв.м., 7,5 кв.м., 10,2 що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Новосельського, буд. 60, що складає 66,31 кв.м., загальної площі всього приміщення квартири спільного заселення складає 89,5 кв.м., житлова площа 31.2 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01. та наїежить на праві власності ОСОБА_7, та внести запису до Державного реєстру заборон нерухомого майна.

Копію ухвали направити до виконання та сторонам для відома.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень та може бути предявлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала з питань забезпечення позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. Ю. Бойчук