Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/8899/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Апаллонова Ю.В.
Номер провадження 22-ц/778/1515/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 09 жовтня 2009 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ЖС № 034930.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року шлюб між відповідачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 148430.

Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги не надає, на даний час офіційно не працює.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн., починаючи з 05 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір 551 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки до апеляційного суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційне провадження у справі відкрито 09 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 статті 303-1 ЦПК України.

Виходячи з того, що законом передбачені строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції і відкладення розгляду справи в цих межах неможливо та зважаючи на те, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2009 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_7, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1018, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ЖС № 034930. (а.с. 2).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 6).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 3).

Неповнолітня дитина мешкає разом із позивачем, перебуває на утриманні останньої.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн., суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд врахував всі обставини, передбачені ст. 182 СК для визначення розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан як позивача так і відповідача, тому у відповідності зі ст. 184 СК України, стягнув аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. на утримання дитини, оскільки відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до положень ст. ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. По рішенню суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку, що відповідач має змогу виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн., а тому задовольнив позов частково, що узгоджується з нормами ст. ст. 181, 184 Сімейного кодексу України з урахуванням роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховані стан здоровя відповідача, який є інвалідом, наявність у відповідача непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_3, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав доказів про інвалідність. На обставини, які у відповідності до ст.182 ЦПК України можуть бути враховані при визначені аліментів, відповідач не посилається і доказів не надав.

При визначені розміру аліментів, судом враховані вимоги ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року N 928-VIII, відповідно якого прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1531,00 грн. та обґрунтовано стягнуто з відповідача на утримання малолітньої дитини аліменти у сумі 800,00 грн. до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що розмір аліментів стягнутий судом є завеликий належними доказами не спростований, а тому є безпідставними.

Довід відповідача про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував його матеріальне становище безпідставний, оскільки суд дав належну оцінку цьому доводу відповідача, про що свідчить висновок рішення суду. Інших, належних та допустимих доказів на спростування висновку суду першої інстанції, які б суд апеляційної інстанції міг би, у відповідності до вимог ч.2 ст. 303 ЦПК України дослідити під час розгляду справи в апеляційному порядку, апелянтом не надано, а в силу ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції 19 жовтня 2016 року мав відкласти розгляд справи у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України та не порушувати вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, оскільки представником відповідача в судове засідання призначене на 19 жовтня 2016 року надано заяву про відкладення судового засідання у звязку з зайнятістю, є безпідставними та такими, що не впливають на висновки суду.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: