Справа № 2/593/16/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2017 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з 27 вересня 2001 року по червень 2016 року включно він проживав з відповідачкою в незареєстрованому шлюбі в будинку її батьків за адресою с. Пліхів, по. вул. Зарічній,71, Бережанського району, Тернопільської області, де він з 20.07.2004 року був зареєстрований. В червні 2016 року відповідачка вигнала його з дому повернувши йому лише його особисті речі і він вимушений був піти на проживання до своєї матері в с. Розгадів, Зборівського району, Тернопільської області. За час спільного проживання з відповідачкою вони своєю спільною працею та коштами набули спільне майно, яке на момент припинення спільного проживання залишилося у володінні відповідачки, частину з якого вона вже продала. Із спільно нажитого з відповідачкою майна він просить суд поділити : 1. Пару коней віком вісім та шість років ринкова вартість яких, згідно висновку спеціаліста ОСОБА_3 складає 36000 грн. за пару ; 2. корову коричневої масті молочної породи віком 5 років, вагою 300 кг, ринкова вартість якої складає згідно цього ж висновку 8100 грн.; 3. Корову чорно-білої масті віком 4 роки, вагою 350 кг, ринкова вартість якої складає 9450 грн.; 4. Телята : бичок чорно-білої масті віком 1 рік, вагою 150 кг, вартістю 4050 грн., та бичок чорно-білої масті віком 1 рік, вагою 170 кг, вартістю 4590 грн.; 5. Двоє свиней віком по одному році, ваною 100 кг та 80 кг, вартістю відповідно 2880 грн. та 2304 грн.. Загальна вартість зазначеного спільного майна складає 67374 грн. та він претендує на його половину вартості, що складає 33687 грн., а тому він просить суд винести рішення, яким визнати факт його проживання разом відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 27.09.2001р. по 21.06.2016р. та поділити між ним та відповідчкою їхнє спільне сумісне майно шляхом стягнення з відповідачки грошову компенсацію половини вартості спільного майна в розмірі 33687 грн.. Крім цього зазначив, що про наявність у нього з відповідачкою вищезазначеного спільного майна можуть підтвердити ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких він просить суд викликати в судове засідання та допитати в якості свідків.

В судовому засіданні позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги та в своїй останній заяві про уточнення позовних вимог від 24.11.2016 року позивач підтримав свої позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, а щодо поділу спільного сумісного майна зазначив, що за час спільно проживати із відповідачкою в будинку її батьків, в ньому проживало четверо дорослих членів сім"ї: батько відповідачки - ОСОБА_6, її мати - ОСОБА_7, відповідачка та він. Вони разом харчувалися, вели одне спільне господарство, всі працювали в ньому та несли спільні витрати на його утримання, тобто пара коней вартістю 36000 грн., корова віком 5 років, вартістю 8100 грн., та корова віком 4 роки, вартістю 9450 грн., що є рухомим майном загальною вартістю 53550 грн. було спільною сумісною власністю вищезазначених осіб. Після смерті батьків відповідачки з 2014 року він з відповідачкою залишилися проживати в даному будинку та продовжували вести спільне господарство, тобто телята віком по одному року кожне вартістю 4050 грн. та 4590 грн., свині віком по одному року кожна вартістю 2880 грн. та 2304 грн. загальною вартістю 13824 грн. є спільною сумісною власністю його та відповідачки. В даний час він бажає скористатися своїм правом на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності і отримати в особисту власність свою частку із вищеперерахованого спільного майна, зокрема вважає, що із спільного майна на суму 53550 грн йому належить 1/4 частина на суму 13387,50 грн., а із спільного майна на суму 13824 грн. йому належить 1/2 частина в сумі 6912 грн., всього 20299,50 грн.. Крім цього зазначив, так як відповідачка вигнала його з будинку та самостійно продала коня та дві корови, залишивши в господарстві другого коня, двох телят, та двоє свиней то він би хотів отримати у власність в натурі коня вартість, якого складає 18000 грн., та свиню, вартість якої складає 2304 грн., а тому він просить суд постановити рішення, яким визнати факт його проживання з відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 27 вересня 2001 р. по 21 червня 2016 р., визнати його співвласником 1/4 частки майна, яке належало на праві спільної сумісної власності йому ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідачці,на суму 13387,50 грн., а також визнати його співвласником 1/2 частини майна, яке належало на праві спільної сумісної власності йому та відповідачці на суму 6912 грн., виділити йому у власність в натурі коня вартістю 18000 грн. і свиню вартістю 2304 грн., всього на суму 20304 грн.. Крім цього, просить суд стягнути з відповідачки в його користь понесені ним судові витрати по справі.

В судовому засіданні законний представник позивача - адвокат ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні поясненням позивача та просить суд постановити рішення, яким визнати факт проживання позивача з відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 27 вересня 2001 р. по 21 червня 2016 р., визнати позивача співвласником 1/4 частки майна, яке належало на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідачці, на суму 13387,50 грн., а також визнати позивача співвласником 1/2 частини майна, яке належало на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачці на суму 6912 грн., виділити позивачу у власність в натурі коня вартістю 18000 грн. і свиню вартістю 2304 грн., всього на суму 20304 грн.. Крім цього, просить суд стягнути з відповідачки в користь позивача понесені останнім судові витрати по справі.

Відповідачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги в частині втановлення факту проживання її із позивачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 27 вересня 2001 р. по 21 червня 2016 р. визнала та не заперечує щодо їх задоволення, оскільки вона дійсно проживала разом із позивачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу у будинку її батьків за адресою с.Пліхів, по вул. Зарічна,71, Бережанського району Тернопільської області, як квартиранти. Однак, сімейне життя між ними не складалося, так як позивач зловживав спиртними напоями, не допомагав їй по господарству та не надавав жодної матеріальної допомоги, у зв"язку з чим між ними часто виникали сварки та непорозуміння, а тому він в червні 2016 року добровільно забрав всі свої особисті речі і пішов проживати до своєї матері, в с. Розгадів, Зборівського району,Тернопільської області, і після цього вони більше не пітримували жодних сімейних відносин.

Щодо уточнених позовних вимог в частині визнання позивача співвласником 1/4 частки майна, яке належало на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їй, на суму 13387,50 грн., а також визнання позивача співвласником 1/2 частини майна, яке належало на праві спільної сумісної власності позивачу та їй на суму 6912 грн., виділення позивачу у власність в натурі коня вартістю 18000 грн. і свиню вартістю 2304 грн., всього на суму 20304 грн.,зазначила, що дані позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки коли позивач почав з нею спільно проживати в будинку її батьків у власному господарстві її батьків були коні, корови та свині, які давали молодий приплід. В 2014 році її батьки померли, та сама вона невсилі була доглядати та утримувати господарство, що належало її батькам , а тому частину його продала. Також, вказала, що вона не погоджується із висновком про вартість спірного майна, що є в матеріалах справи, оскільки даний висновок грунтується лише на припущеннях і вона не може вважати його об"єктивним, а тому просить суд викликати в судове засідання експерта-оцінювача, який проводив дане дослідження і допитати його в якості свідка. Крім цього зазначила, що за час спільного проживання її із позивачем, вони не нажили жодного спільного майна на яке б він міг претендувати, а тому вона просить суд в цій частині уточнених позовних вимог позивача відмовити. Також, просить суд викликати в судове засідання ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, та ОСОБА_12, та допитати їх в якості свідків, оскільки вони можуть підтвердити той факт, що за час спільного проживання її із позивачем , спільно нажитого майна в них не було.

В судовому засіданні законний представник відповідачки - адвокат ОСОБА_13 уточненні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених відповідачкою при дачі нею пояснень, щодо предмету позову в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 по сусідству з відповідачкою і він може підтвердити той факт, що позивач з 2001 року по 2016 рік проживав разом із відповідачкою однією сім"єю як чоловік та жінка без реєстрації в будинковолодінні батьків відповідачки. Також зазначив, що батьки відповідачки в своєму господарстві утримували двоє коней, двоє корів, двоє свиней, кури,та гуси.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, пояснив, що він теж проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 по сусідству з відповідачкою та надав суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_14.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, пояснила, що вона являється дочкою відповідачки, і вона може підтвердити той факт, що позивач проживав разом з її мамою як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в будинку бабусі та дідуся, за адресою с. Пліхів, по вул. Зарічна, 71, Бережанського району, Тернопільської області, однак ні спільного майна, а ні спільного бюджету у них не було. У господарстві бабусі та дідуся були коні, корови, свині, кури та гуси, які давали приплід. Коли мама їздила на заробітки в Польщу, то догляд за господаркою та її обробіток здійснювали бабуся та дідусь.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16, пояснила, що вона являється рідною сестрою відповідачки і вона може підтвердити той факт, що її сестра з 2001 року по 2016 рік проживала разом із позивачем однією сі"єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Зі слів сестри їй відомо, що позивач їй не допомагав по господарству, між ними часто виникали сварки та непорозуміння , а тому позивач в 2016 році добровільно забрав всі свої особисті речі та пішов проживати до своєї матері.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11, пояснили що вони являються родичами відповідачки та їм відомо, що позивач проживав разом із ОСОБА_2., однією сім"єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу та зі слів відповідачки їм відомо, що позивач зловживав спиртними напитками, працювати не хотів та не допомагав їй доглядати та обробляти господарку.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав:

У відповідності із ч.6 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження підлягають встановленню факти проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім"єю.

Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.Отже, для встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу судом враховується наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з вересня 2001 року по червень 2016 року проживали однією сім"єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, в будинку батьків відповідачки за адресою: с. Пліхів, по вул. Зарічна, 71, Бережанського району, Тернопільської області, а в червні 2016 року позивач добровільно забрав всі свої особисті речі та переїхав проживати до своєї матері в с. Розгадів, Зборівського району, тернопільської області, і з того часу сторони не підтримували будь-яких сімейних відносин.

Сумісне проживання сторін однією сім"єю без реєстрації шлюбу в зазначений період за вказаною адресою підтверджується показаннями свідків : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, допитаними в судовому засіданні, довідкою за № 242 виданою 21 червня 2016 року виконкомом Урманської сільської ради, Бережанського району, Тернопільської області, а також даний факт не заперечується в судовому засіданні і самою відповідачкою.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

У відповідності із ст. 70 Ск України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної власності, подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ст. 74СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об"єктом права спільної сімісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно,набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім"ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

В судовому засіданні позивач посилається на те, що за час спільно проживати із відповідачкою в будинку її батьків, в ньому проживало четверо дорослих членів сім"ї: батько відповідачки - ОСОБА_6, її мати - ОСОБА_7, відповідачка та він. Вони разом харчувалися, вели одне спільне господарство, всі працювали в ньому та несли спільні витрати на його утримання, тобто пара коней вартістю 36000 грн., корова віком 5 років, вартістю 8100 грн., та корова віком 4 роки, вартістю 9450 грн., що є рухомим майном загальною вартістю 53550 грн. було спільною сумісною власністю вищезазначених осіб. Після смерті батьків відповідачки з 2014 року він з відповідачкою залишилися проживати в даному будинку та продовжували вести спільне господарство, тобто телята віком по одному року кожне вартістю 4050 грн. та 4590 грн., свині віком по одному року кожна вартістю 2880 грн. та 2304 грн. загальною вартістю 13824 грн. є спільною сумісною власністю його та відповідачки. В даний час він бажає скористатися своїм правом на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності і отримати в особисту власність свою частку із вищеперерахованого спільного майна, зокрема вважає, що із спільного майна на суму 53550 грн йому належить 1/4 частина на суму 13387,50 грн., а із спільного майна на суму 13824 грн. йому належить 1/2 частина в сумі 6912 грн., всього 20299,50 грн.. Крім цього зазначив, так як відповідачка вигнала його з будинку та самостійно продала коня та дві корови, залишивши в господарстві другого коня, двох телят, та двоє свиней то він би хотів отримати у власність в натурі коня вартість, якого складає 18000 грн., та свиню, вартість якої складає 2304 грн.. В обгрунтування вартості майна посилається на висновок про вартість складеним експертом-оцінювачем - ОСОБА_3, долученим до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, не приймає такі посилання позивача, вважає їх безпідставними та не доведеними в судовому засіданні, оскільки в судовому засіданні встановлено, що майно, яке позивач зазначає, як спільно нажите майно за час його проживання з відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу, а саме: коні, корови, та свині належало батькам позивачки , ще до моменту їх спільного проживання, яке в продовж певного періоду збільшувалося за рахунок приплоду, а відповідач, лише допомагав позивачці та її батькам по догляду за даним майном ( господарством), що підтверджується поясненнями свідків допитаних в судовому засіданні.

Крім цього, суд критично оцінює долучений позивачем до матеріалів справи висновок про вартість майна складений 09 серпня 2016 року експерт -оцінювачем -ОСОБА_3 на який останній посилається, як на вартість даного майна, оскільки оцінка майна, що є предметом спору проводилася на основі інформації наданої замовником і з урахуванням припущень та порівняльних методичних підходів, що суперечить ч.4 ст.60 ЦПК України.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд вважає уточнені позовні вимоги позивача такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме позовні вимоги в частині встановлення факту його проживання із відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період часу з версня 2001 року по червень 2016 року, слід задовольнити, а в частині уточнених позовних вимог, щодо визнання позивача співвласником майна та поділу спільного майна відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до вимог даної статті, враховуючи, що уточненні позовні вимоги позивача в частині встановлення факту його проживання із відповідачкою однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період часу з версня 2001 року по червень 2016 року судом задоволенно, то суд вважає за необхілне стягнути із відповідачки судовий збір в розмірі 275,60 грн., який позивач сплатив при подачі даного позову до суду, згідно квитанції №111 від 15.08.2016 року ТВБВ №10019/032 філії Тернопільського обласного управління Державний ощадний банк України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 14, 60,ч.1 ст.88. 212, 213, 215. ч.6 ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, ст.ст.69, 70,74 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_17 в період часу з вересня 2001 року по червень 2016 року.

В задоволенні решти уточнених позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_17 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 ( двісті сімдесять п"ять ) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом 10 діб з моменту проголошення.

Суддя В.І.Шміло