Справа № 464/7560/16 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/1883/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

представника позивача - Королишин Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2017 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановила:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2017 року позов Львівського комунального підприємства (далі-ЛКП) «Під Зуброю» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь ЛКП «Під Зуброю» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.10.2014 року по 31.10.2016 року в сумі 2836 грн. 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в користь ЛКП «Під Зуброю» судовий збір в розмірі 459 грн. 33 коп. з кожного.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вимоги позивача до нього та інших відповідачів є безпідставними, оскільки договір про надання послуг з обслуговування будинку було укладено між позивачем та Житлово-будівельним кооперативом №256, а з ними позивач договорів не укладав, а тому вони не несуть обов'язків перед позивачем по сплаті послуг за утримання будинку. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли фактичні договірні відносини, оскільки відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Зазначає, що договір про надання послуг від 01.03.2012 року, наданий позивачем, не може бути належним доказом, так як договори про приєднання укладаються з фізичними особами, а такий договір з відповідачами не укладався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані і проживають у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6).

Вказаний багатоквартирний будинок знаходиться на обслуговуванні в ЛКП «Під Зуброю» відповідно до договору про надання послуг з обслуговування багатоквартирного будинку, укладеного 01.03.2012 року між ЛКП «Під Зуброю» (виконавцем) та ЖБК №256 (замовником), відповідно до якого назване ЛКП є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п.1.2 цього договору, кінцевими споживачами послуг за цим договором є власники/користувачі помешкань будинку.

Договору про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг на підставі затвердженого у встановленому законом порядку типового договору між позивачем та відповідачами укладено не було.

Однак, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України (в редакції постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року), Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власники та наймачі (орендарі) квартир (споживачі послуг) зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, за відсутності договору, правовідносини між сторонами щодо надання вказаного виду житлово-комунальних послуг регулюються нормами спеціального нормативного акту в цій сфері правовідносин - Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є одним з видів житлово-комунальних послуг функціонального призначення, складовими частинами якої є, зокрема: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», порядок надання житлово-комунальних послуг, їхні якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.20 Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Частиною другою статті 21 цього Закону передбачено обов'язок виконавця послуг, зокрема: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, до ЛКП з актами-претензіями у встановленому законом порядку протягом всього спірного періоду жодного разу не звертались і від надання вказаного виду послуг ЛКП не відмовлялись, окремих договорів з підрядними організаціями про надання певних видів робіт по утриманню будинку не укладали, будинок увесь спірний період знаходився на обслуговуванні ЛКП, нарахвання за послуги здійснювалось відповідно до затверджених у встановленому законом порядку тарифів, а тому доводи апелянта про відсутність обов'язку відповідачів по оплаті за надані послуги з утримання будинку є безпідставними, оскільки відсутність між сторонами договору про надання вказаного виду послуг не звільняє відповідачів від обов'язку оплатити надані їм позивачем послуги, який виник у них в силу закону.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.