Номер провадження: 22-ц/785/3866/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення,

встановила:

30.09.2009 року ОСОБА_5, який діяв в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_3 та вселити позивача, ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 2-538 від 14 червня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори. Право власності на вказану квартиру зареєстровано належним чином у КП «ОМБТІ та РОН», про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2005 року.

ОСОБА_4 деякий час не проживала у вказаній квартирі. У 2008 році позивач прийшла до квартири АДРЕСА_1, але потрапити до квартири не змогла, так як були змінені замки на дверях квартири. Позивачу, яка подзвонила до квартири, відчинив незнайомий чоловік, який повідомив їй, що в квартирі постійно проживає ОСОБА_3

Зустрівшись з відповідачем, позивач запропонувала їй виселитися та дати їй змогу вселитися до квартири, яка належить позивачу на праві власності. Але пропозиція позивача на адресу ОСОБА_3 залишилася без уваги.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 надала суду заперечення, в яких позов не визнала та просила залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на той факт, що в провадженні цього ж суду розглядається справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3, третя особа Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Однак, у задоволенні даної заяви ОСОБА_6 було відмовлено з тих підстав, що відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси № 2-2773/10 від 12.10.2010 року вказану справу залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких просила залишити його без розгляду, так як вважала, що у Приморському районному суді м. Одеси під головуванням судді Домусчі Л.В. слухається справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.13).

В подальшому, за заявою ОСОБА_4 ухвалою суду від 09.03.2011 року позовні вимоги про виселення ОСОБА_3 були залишені без розгляду (а.с.53).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2011 р. позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення було задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2011 року та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_9єва С.С. є власником квартири АДРЕСА_1, а тому має бути вселена в цю квартиру.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 2-538 від 14 червня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори. Право власності на вказану квартиру зареєстровано належним чином у КП «ОМБТІ та РОН», про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2005 року.

У звязку з цим та у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини вважаються встановленим і не підлягають доказуванню.

Стосовно вселення позивача у належну їй на праві приватної власності квартиру, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 41 Конституції України та ст. 391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном.

Таким чином, на підставі наведеного суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення в квартиру АДРЕСА_2.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_3 посилалась на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси розглядається справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_10 та ОСОБА_3, третя особа Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні квартирою, виселення, зняття з реєстраційного обліку.

Однак, як правильно зазначив суд, відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси № 2-2773/10 від 12.10.2010 року вказану позовну заяву було залишено без розгляду (а.с.49).

У звязку з цим, заперечення ОСОБА_3 проти позовних вимог ОСОБА_4 є безпідставними і необґрунтованими.

Заперечуючи проти ухваленого судового рішення, апелянт ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ніяким чином не обґрунтувала підстав, з яких вона не погоджується з висновком суду першої інстанції, за виключенням того, що суд не викликав її в судове засідання, в якому було ухвалено судове рішення.

З цих підстав колегія суддів зазначає, що вказані доводи спростовуються самою ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі вказала, що участь у справі 09.03.2011 року приймала її представник ОСОБА_11

Крім того, на аркуші справи 48 мається розписка ОСОБА_3 від 22.02.2011 року про повідомлення її про те, що наступне судове засідання по розгляду справи відбудеться 09.03.2011 року, в 16.00 год.

Таким чином, всі доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставними і необґрунтованими.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.03.2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

ОСОБА_2