РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.05.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міського центу зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення коштів., -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому після подання заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути кошти допомоги по безробіттю в розмір 2707,86 грн..

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 міського центру зайнятості в пошуках роботи 11.02.2016р. та було надано статус безробітного 11.02.2016 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Однак було зясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку як безробітний у ОСОБА_1 міському центрі зайнятості уклав Договір про надання послуг від 15.03.2016 року №ЗКО-27-34 з ТзОВ «Планета-Земля» та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 15.03.2016 року. В результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів ОСОБА_1 міського центру зайнятості про укладення Договору про надання послуг 15.03.2016 року №ЗКО-27-34 з ТзОВ «Планета-Земля відповідач безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 15.03.2016р. по 29.03.2016р. у сумі 990,68 грн..

Крім цього, на адресу ОСОБА_1 міського центру зайнятості 10.04.2017 року від Оболонського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості надійшли додаткові матеріали щодо розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття по безробітн6ому ОСОБА_2.

ОСОБА_3 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Оболонського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості №45 від 29.03.2017 року зясовано, що ОСОБА_2 під час реєстрації в центрі зайнятості та набутті статусу безробітного 11.02.2016р. не повідомив спеціалістів центру зайнятості про перебування у цивільно-правових відносинах з ТзОВ «МІРАС ЛТД» згідно укладеного та діючого Договору про надання послуг від 03.02.2016 року №МО-27-01 про надання послуг з терміном дії з 03.02.2016 року по 30.04.2016 року, що призвело до неправомірного прийняття рішення про надання відповідачу статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття, оскільки належав до зайнятого населення.

Отже, будучи зайнятою особою на момент реєстрації та набуття статусу безробітного 11.02.2016 року ОСОБА_2 незаконно отримав статус безробітного та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 18.02.2016р. по 14.03.2016р. у сумі 1 717,18 грн. та за період з 15.03.2016р. по 29.03.2016р. у сумі 990,68 грн. у звязку з подання недостовірних даних. Тому вважає, що суми, які відповідачу були виплачені як безробітному підлягають поверненню, однак відповідач добровільно їх не бажає, а тому просить стягнути вказану суму у судовому порядку. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, у разі ухвалення заочного рішення, проти такого не заперечую, просить такий позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення).

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 міського центру зайнятості в пошуках роботи 11.02.2016р. та було надано статус безробітного 11.02.2016 року відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю.

ОСОБА_3 з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримана інформація про перебування відповідача у цивільно-правових відносинах в період перебування на обліку як безробітного. На підтвердження цих даних здійснено перевірку достовірності інформації отриманої при обміні даними з ПФУ, ДПА (акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №192 від 11.10.2016 року) та зясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку як безробітний у ОСОБА_1 міському центрі зайнятості уклав Договір про надання послуг від 15.03.2016 року №ЗКО-27-34 з ТзОВ «Планета-Земля» та отримував дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 15.03.2016 року.

В результаті не повідомлення відповідачем спеціалістів ОСОБА_1 міського центру зайнятості про укладення Договору про надання послуг 15.03.2016 року №ЗКО-27-34 з ТзОВ «Планета-Земля відповідач безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 15.03.2016р. по 29.03.2016р. у сумі 990,68 грн..

Крім цього, на адресу ОСОБА_1 міського центру зайнятості 10.04.2017 року від Оболонського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості надійшли додаткові матеріали щодо розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття по безробітн6ому ОСОБА_2.

ОСОБА_3 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Оболонського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості №45 від 29.03.2017 року зясовано, що ОСОБА_2 під час реєстрації в центрі зайнятості та набутті статусу безробітного 11.02.2016р. не повідомив спеціалістів центру зайнятості про перебування у цивільно-правових відносинах з ТзОВ «МІРАС ЛТД» згідно укладеного та діючого Договору про надання послуг від 03.02.2016 року №МО-27-01 про надання послуг з терміном дії з 03.02.2016 року по 30.04.2016 року, що призвело до неправомірного прийняття рішення про надання відповідачу статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття, оскільки належав до зайнятого населення.

Відповідно п.7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

ОСОБА_3 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законом, доходів.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, щодо зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

Відповідно до п.7 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. № 198 передбачено, підставами для відмови у наданні статусу безробітного є встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення роботодавця про працевлаштування особи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація у центрі зайнятості припиняється у разі в встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Відповідно до п.п. 1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198 передбачено: центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту).

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

П. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено: «сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг».

07.12.2016 року ОСОБА_1 міським центром зайнятості скеровано претензію відповідачу про повернення ОСОБА_2 коштів - допомоги по безробіттю за період з 15.03.2016р. по 29.03.2016р. у сумі 990,68 грн. грн., яка залишена без задоволення.

21.04.2017 року ОСОБА_1 міським центром зайнятості скеровано відповідач претензію про повернення ОСОБА_2 коштів - допомоги по безробіттю за період з 18.02.2016 року по 14.03.2016 р. у сумі 1 717,18 грн., яка також залишена без задоволення.

Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою КМУ № 219 від 14.02.2007 року,у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку.

ОСОБА_3 з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Враховуючи висновок у справі про стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю, висловлений колегією суддів Судової палати у цивільних справах та судової палати в адміністративних справах 22.09.2015 року №21-2209а-15, зводиться до того, що такий спір є не публічно-правовим, а приватно - правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства (постанова Верховного Суду України від 22.09.2015року №п/118/3781/14).

Отже, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо повернення вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ОСОБА_3 з положеннями ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 1 ст.1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до ст.1215 ЦК України слідує, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата, стипендії, пенсії, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

ОСОБА_3 із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_3 роз'яснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України..

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 будучи зайнятою особою на момент реєстрації та набуття статусу безробітного 11.02.2016 року незаконно отримав статус безробітного та незаконно отримував допомогу з безробіття за період з 18.02.2016р. по 14.03.2016р. у сумі 1 717,18 грн. та за період з 15.03.2016р. по 29.03.2016р. у сумі 990,68 грн. у звязку з подання недостовірних даних

За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти допомоги по безробіттю в розмір 2707,86 грн..

Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати: судовий збір в розмірі 640грн. - підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 3,4, 10, 27,31,57-60,88,169,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 міського центру зайнятості кошти допомоги по безробіттю в розмір 2707,86 грн.(дві тисячі сімсот сім гривень, вісімдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 грн.(шістсот сорок гривень) в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.