10 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовʼязання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,
(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про зобовʼязання вчинити дії.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що нею було відкрито картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримано платіжну картку
№ НОМЕР_1 VisaPlatinum.
У квітні 2014 року відповідачем було заблоковано зазначену платіжну картку, а також доступ до інтернет-банку Приват24, що позбавило можливості переглянути інформацію про свої рахунки, кредити і відкриті депозити, контролювати ліміти кредитних карт і мати доступ до виписок за всіма рахункам.
29 квітня 2014 року позивач звернулась до банку із заявою, в якій просила розблокувати банківський картковий рахунок. Проте жодної письмової відповіді на дане звернення відповідач не надав та відповідний картковий рахунок розблоковано не було.
26 травня 2014 року позивачу надано довідку № 44951075, у якій зазначено, що станом на 26 травня 2014 року на картковому рахунку
№ НОМЕР_1 знаходиться сума коштів у розмірі 56 017,82 дол. США.
12 грудня 2014 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій просила надати інформацію про те, яким чином вона може отримати нову платіжну картку, у зв'язку з тим, що в серпні 2014 року закінчився строк дії зазначеної платіжної картки.
05 січня 2015 року відповідачем надано відповідь, у якій він посилається на окупацію території Автономної Республіки Крим, що призвело до припинення діяльності.
Так, з квітня 2014 року позивач позбавлена можливості користуватися своїми коштами, тому що відповідач посилався на відсутність в нього інформації по зазначеному картковому рахунку. Також, 09 лютого
2015 року відповідач направляв за допомогою sms-інформування їй повідомлення про стан його рахунків та вказував, що на рахунку знаходяться кошти в розмірі 56 017,82 дол. США.
Ураховуючи наведене, позивач просила зобов'язати
ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на рахунку
№ НОМЕР_1, в межах їх залишку, шляхом розблокування зазначеного карткового рахунку.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня

2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,

з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів на обґрунтування його позовних вимог, що є його процесуальним обов'язком у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 липня 2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір вкладу «Депозит VIP», № SAMDN 348 та 01 липня 2011 року договір вкладу «Депозит VIP», № SAMDN 387.

Нараховані відсотки за двома договорами зараховуються на платіжну картку № НОМЕР_1 VisaPlatinum, яка відкрита на ім'я позивача. Однак вказана платіжна картка була безпідставно заблокована банком, чим було порушено право позивача користування належними їй грошовими коштами.

Із наданих позивачем документів: а саме довідки

ПАТ КБ «ПриватБанк», яка видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», копій витягу з сайту ПАТ КБ «ПриватБанк», скриншотів з комплексу Приват-24 неможливо ідентифікувати належність вказаних рахунків саме позивачу та встановити наявність обмеження

у користуванні вказаними рахунками.

Також, позивачем не надано копій договорів про відкриття рахунків на підтвердження існування правовідносин між сторонами. Відповіді на звернення позивача банк надавав у передбачені законом терміни та по суті звернення.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 VisaPlatinum перебувають кошти у сумі

56 017,82 дол. США, та що вказана картка заблокована або існують перешкоди щодо вільного використання грошових коштів. Відсутні також докази того, що номер її картки збігається з номером рахунку, та який саме рахунок необхідно розблокувати, враховуючи, що строк дії картки за даним номером сплив.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У той час, ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено вимоги до звернення адресованого громадянином органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених

у зверненнях питань, а саме, вимогу направлення письмового звернення поштою чи через уповноважену ним особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою.

В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк.

Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником.

Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки.

Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, тому дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня

2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовʼязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова