Справа № 333/7421/16-ц
Пр. № 2/333/696/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ЗМР про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.02.2007 року помер дядя позивача ОСОБА_4. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9, який належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене 17.12.1970 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, р. № 1-7273. ОСОБА_4 залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів позивачеві. ОСОБА_1 звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як вважав, що прийняв спадщину, постійно проживаючи з ОСОБА_4 на час його смерті. Однак, постановою державного нотаріуса від 29.11.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_1 був зареєстрований окремо від нього. Інших спадкоємців, окрім позивача, у ОСОБА_4, не має.

Посилаючись на вище вказане, просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9 зі спадкодавцем за заповітом ОСОБА_4, померлим 05.02.2007 року на час відкриття спадщини, а саме на 05.02.2007 року, визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 30,9 кв. м., житловою площею 15,3 кв. м та такі господарчі будівлі та споруди: літня кухня літ. Б, сараї літ. В.Е, гараж літ. Г, вбиральня літ. Д, водопровід № 2, паркани № 1, 3, 4, замощення І, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9, в порядку спадкування за заповітом після померлого 05.02.2007 року ОСОБА_4

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірив представляти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на правове обґрунтування, зазначене у позові, письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи та пояснення свідка. Позивач у судовому засіданні, що відбулося 07.02.2017 року надав пояснення, у яких підтвердив обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вислухавши пояснення представників позивача, допитавши свідка ОСОБА_6, взявши до уваги пояснення надані позивачем, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.02.2007 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖС № 064920, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (а.с. 27).

Після його смерті залишалося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9, що належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене 17.12.1970 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, р. № 1-7273 та зареєстроване в ЗМБТІ в реєстраційну книгу за № 69, р. № 10905 відповідно до реєстраційного надпису від 27.08.1971 року (а.с. 20-21).

Відповідно до заповіту, складеного 23.05.1997 року та посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, р. № 2-944, ОСОБА_4 все своє майно заповідав ОСОБА_1 (а.с. 19)

24.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 05.02.2007 року ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса від 29.11.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі вище вказаного свідоцтва, оскільки останній на день відкриття спадщини був зареєстрований окремо від спадкодавця, що підтверджується даними його паспорту, та не подав заяву про прийняття спадщини у строк встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с. 32).

З довідки голови квартального комітету № 20 Комунарського району м. Запоріжжя за № 14 від 27.01.2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 не був зареєстрований, але фактично мешкав за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. № 9 на момент смерті його дяді ОСОБА_4, який помер 05.02.2007 року (а.с. 46).

Дана обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6, наданих у судовому засіданні. З показань цього свідків також встановлено, що позивач у 2000 році переїхав на постійне проживання до будинку свого дяді і проживав з ним до його смерті та зараз там проживає.

З паспорта позивача вбачається, що останній зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 62-63).

Відповідно до копії спадкової справи № 665/2016, заведеної після померлого ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 є єдиним його спадкоємцем, який звернувся з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, не має (а.с. 57-68).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004 року за № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його дяді шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті і відповідно набув права власності на спадкове майно.

Виходячи із викладених обставин та доказів у їх сукупності та кожного окремо, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого вони підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216-1218, 1222, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9, зі спадкодавцем за заповітом ОСОБА_4, померлим 05.02.2007 року на час відкриття спадщини, а саме на 05.02.2007 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 30,9 кв. м., житловою площею 15,3 кв. м та такі господарчі будівлі та споруди: літня кухня літ. Б, сараї літ. В, Е, гараж літ. Г, вбиральня літ. Д, водопровід № 2, паркани № 1, 3, 4, замощення І, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Каштанова, буд. 9, в порядку спадкування за заповітом після померлого 05.02.2007 року ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.Б. Кулик