Справа № 461/159/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3414/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

13 травня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Савуляк Р.В., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року у справі за заявою Фермерського господарства "Бурка В.В." про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року заяву Фермерського господарства "Бурка В.В." про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 березня 2016 року по справі № 461/159/16-ц за позовною заявою Фермерського господарства "Бурка В.В." до Головного управління юстиції у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - залишено без задоволення.

Ухвалу оскаржив представник Фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурка Валерій Володимирович.

Ухвалою судді - доповідача від .26 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року залишено без руху для оплати судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп., надано строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання зазначеної ухвали, представник фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича 10 травня 2017 року подав клопотання, в якому просив продовжити строк виконання ухвали від 26 квітня 2017 року та чітко вказати норми Конституції України при встановленні суму судового збору та уточнити суму судового збору.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Заявляючи клопотання про продовження строку виконання ухвали від 26 квітня 2017 року, апелянтом не наведено обгрунтованих причин, які перешкоджають йому виконати вимоги суду у встановлений строк, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 121, 297 ЦПК України, у разі невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Крім цього, відповідно до п. 70 рішення Європейського суду з прав людини Стебницький і «Комфорт» проти України від 03 лютого 2011 року (Заява № 10687/02): «Суд також зазначає, що касаційна скарга підприємства-заявника на відмови судів нижчих інстанцій у задоволенні позову була повернута без розгляду внаслідок того, що підприємство-заявник не сплатило державне мито, яке вимагалося. У цьому зв'язку Суд повторює, що національні суди мають кращі можливості для тлумачення та застосовування норм матеріального та процесуального права (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ріжамадзе проти Грузії» (Rizhamadze v. Georgia), заява № 2745/03, п. 21, від 31 липня 2007 року). Підприємство-заявник не скаржилося на те, що зазначене положення було нечітким і непередбачуваним, та не заявляло, що не мало коштів, аби сплатити державне мито, яке вимагалося, і, таким чином, було позбавлене можливості подати касаційну скаргу. Воно просто наполягало на своєму власному тлумаченні цього положення. Оскільки відповідні судові рішення не виявляють будь-якого явно свавільного мотивування (див., для порівняння, рішення у справі «Донадзе проти Грузії» (Donadze v. Georgia), заява № 74644/01, п. 32, від 7 березня 2006 року), Суд вважає, що скарга підприємства-заявника за пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо несправедливості провадження про відшкодування шкоди є явно необґрунтованою та повинна бути відхилена згідно з підпунктом «а» пункту 3 та пунктом 4 статті 35 Конвенції.».

Як убачається з поштового повідомлення про вручення, копію ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2017 року ФГ "Бурка В.В." отримав 05 травня 2017 року (а.с. 40), у встановлений строк не усунув недоліки, вказані в ухвалі, і не виконав вимоги ч.2 ст.297 ЦПК України, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання фермерського господарства «Бурка В.В.» про продовження строку виконання ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2017 року відмовити.

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Савуляк Р.В.