31.05.2017 227/1174/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 травня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

секретаря - Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку заочного розглядув приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 31601,81 грн., яка складається з 19939,85 грн. основний борг; 9965,41 грн. заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 1402,43 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 294,12 грн. 3 % річних від суми заборгованості, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачів зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового судового збору.

26 травня 2017 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив додатково стягнути з відповідача витрати за оплату оголошення про виклик відповідача до суду, опубліковане в газеті «Урядовий курєр», в розмірі 840,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, опублікування оголошення в офіційному друкованому виданні газеті «Урядовий курєр» №96 (5965) від 26 травня 2017 року та на Офіційному веб-порталі «Судова влада України» на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.Судом встановлено, що між сторонами 05 березня 2014 року було укладено Договір № 1840490 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.

25 березня 2014 року відповідач звернувся до АТ «Ощадбанк» з заявою на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, згідно якої просив встановити кредит у гривнях по рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки в розмірі 20000,00 грн.

25 березня 2014 року сторони уклали Додатковий договір № 1 до Договору № 1840490 від 05 березня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за яким до вказаного договору внесені наступні зміни: Банк відкриває Клієнту рахунок за тарифним пакетом зарплатний: поточний рахунок № 3703 в гривня України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку; Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 20000,00 грн. зі строком дії кредиту на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки, з фіксованою процентною ставкою за кредитом 24,00 процентів річних, яка сплачується щомісячно, та процентною ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35,00 процентів річних.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх обовязків, встановлених Договором, Правилами, Тарифами та закриття Рахунку, а Додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання, діє протягом строку дії договору і є невідємною його частиною

Таким чином, вказані договори набули чинності, про що свідчить наявність підписів сторін на відповідних договорах, копії яких міститься в матеріалах справи.

Розмір заборгованості підтверджується долученими до матеріалів справи випискою по рахункам виконавця від 23.01.2017 року: клієнт ОСОБА_1, рахунок № 3703, за період з 05.03.2014 року по 18.01.2017 року; розрахунком заборгованості станом на 18 січня 2017 року за кредитним договором № 1840490 від 05.03.2014 року, укладеного з ОСОБА_1, а також звітом щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 05.03.2014 року по 18.01.2017 року.

Згідно п. 1.1.5 додаткового договору у разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини кредиту списується за рахунок кредиту.

Пунктом 1.6 передбачено, що кредит стає доступним клієнтові з дати першого зарахування заробітної плати.

Відповідно до п. 4.3 цього договору сплата процентів за кредитом та за несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. При надходженні на рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за кредитом у послідовності визначеній правилами.

З пунту 4.4 вбачається, що клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором.

Згідно п. 4.6, у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо.

Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобовязань щодо вчасного повернення кредиту сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором, в тому числі, але не виключно у випадку затримання сплати клієнтом кредиту (його частини) та/або процентів, обовязок сплати яких передбачений договором, щонайменше на один календарний місяць.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним зобовязання за вказаним договором не виконує, порушив умови кредитного договору та норми чинного законодавства, у зв'язку із чим, відповідно до наданих позивачем виписки по рахунках виконавця та розрахунку заборгованості, станом на 18.01.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 31601,81 грн., яка складається з 19939,85 грн. основний борг; 9965,41 грн. заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 1402,43 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 294,12 грн. 3 % річних від суми заборгованості.

Суд керується наступними нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення основного боргу (тіла кредиту) та заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту, в матеріалах справи відсутні.

Отже, позовні вимоги заявлені до позичальника за кредитним договором є законними, обґрунтованими та такими, що базуються на умовах укладеного договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 1402,43 грн. інфляційного збільшення заборгованості та 294,12 грн. 3 % річних від суми заборгованості, підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 19939,85 грн. основного боргу; 9965,41 грн. заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 1402,43 грн. інфляційного збільшення заборгованості; 294,12 грн. 3 % річних від суми заборгованості.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Згідно п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

У відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано до суду оголошенням у пресі - в газеті «Урядовий Курєр» №96 (5965) від 26 травня 2017 року, витрати за публікацію оголошення у розмірі 840,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 300681605 від 24 травня 2017 року, було понесено позивачем. Тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик до суду, у розмірі 840,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 610, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт серії ВА 119200, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (), заборгованість за Договором № 1840490 від 05 березня 2014 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки у розмірі 31601,81 грн., яка складається з 19939,85 грн. основний борг; 9965,41 грн. заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 1402,43 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 294,12 грн. 3 % річних від суми заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1, паспорт серії ВА 119200, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. та витрати повязані з публікацією у пресі - в газеті «Урядовий Курєр» №96 (5965) від 26 травня 2017 року, оголошення про виклик відповідача у розмірі 840,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя А.М. Левченко

31.05.2017