АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3061/17 Справа № 203/8457/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року МТСБУ звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ-2106», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «ВАЗ-21104», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами на шість місяців (а.с.8-9).

Враховуючи те, що його автомобіль не застрахований за договором обов»язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ виплатило відшкодування у розмірі 10 217, 83 грн.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з відповідача вказану суму страхового відшкодування та у порядку регресу, та понесені позивачем судові витрати (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено (а.с.54-56).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МТСБУ у рахунок відшкодування витрат в порядку регресу суму у розмірі 10 417,83 грн., а також у рахунок повернення судових витрат 229, 40 грн., а разом 10 647,23 грн.

Не погодившись із заочним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.142-146).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2010 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ-2106», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «ВАЗ-21104», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, в результаті чого автомобілям було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8-9). Внаслідок ДТП з вини відповідача задано шкоду автомобілю марки «ВАЗ-21104», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3

Автомобіль марки «ВАЗ-2106», державний номер НОМЕР_1 на момент ДТП не був застрахований за договором обов»язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно висновку № 1023/10/10 експертного автотоварознавчого дослідження від 25 жовтня 2010 року матеріальна шкода завдана власнику автомобіля «ВАЗ-21104», державний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 12 261,39 грн. (а.с. 10-17).

22 грудня 2010 року ОСОБА_3, скориставшись своїм правом звернувся до МТСБУ за відшкодуванням шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його автомобіля (а.с. 7)

22 грудня 2010 року МТСБУ перерахувало 200 грн. понесених витрат на аварійного комісара (а.с. 43), та 25 лютого 2011 рокуна рахунок власника пошкодженого автомобіля перерахувало 10 271,83 грн. в рахунок відшкодування шкоди (а.с. 25-26).

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, оскільки вони відповідають матеріалам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У звязку із настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому у розмірі 10 217,83 грн. приймаючи до уваги довідку №1 від 11 лютого 2011 року.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з абз. 3 п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України ;з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку не застрахував свою відповідальність, МТСБУ не є страховиком, однак ним здійснено страхову виплату, тому набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки у вказаних правовідносинах має місце суброгація, безпідставні.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про неналежність та недопустимість висновку спеціаліста, як доказу на підтвердження оцінки шкоди завданої майну у результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки висновок спеціаліста, складено спеціалістом, який має діюче свідоцтво на заняття діяльністю з оцінки колісних транспортних засобів, достатній стаж роботи в даній галузі; вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена з урахуванням коефіцієнта фізичною зносу транспортного засобу, тобто відповідає вимогам, передбаченим чинним законом.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказам та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5

ОСОБА_6