Є.У. №366/811/17;
Пр. №2/366/189/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача -ОСОБА_1,

представника позивача- ОСОБА_15

відповідачки -ОСОБА_2,

представника відповідачки-ОСОБА_13

третьої особи -ОСОБА_14.(сільський голова),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Ладижицька сільська рада, Управління держкомзему, Відділ містобудування,архітектури житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури,ПП»Геополісся» про визнання права на приватизацію земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на приватизацію земельної ділянки в АДРЕСА_1

Позивач змінила позовні вимоги та просить: усунути перешкоди у праві приватизації земельної ділянки,що знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки,яка розташована в АДРЕСА_1 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,а саме:ОСОБА_2.

Позивач посилається на те,що вона є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину.

Біля вказаного житлового будинку мається земельна ділянка розміром 0,64 га,право на приватизацію якої їй було надано Сукачівською сільською радою-рішення Сьомої сесії сільської ради від 20.05.2016 року.

Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,вона уклала з землевпорядною організацією ПП »Геополісся» договір по розробці проекту відведення землі, яка вже виконала частину робіт,однак, у повному обсязі виконати всі роботи щодо розробки проектної документації не може,оскільки розробка проекту передбачає узгодження меж суміжного землекористування,але досягти згоди щодо розмежування земельних ділянок з власником земельної ділянки НОМЕР_4,ОСОБА_2, суміжним землекористувачем, їй не вдається. Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_2 приватизована(Кадастровий НОМЕР_2 та НОМЕР_3),мають відповідно площу: 0,25 га та 0,1966га.

Інженером - землевпорядником землевпорядної організації здійснено геодезичні обміри земельних ділянок,визначено їх межі та складено ситуаційну схему по АДРЕСА_2 Межі земельних ділянок ОСОБА_2 визначені згідно державних актів на право власності на землю. Межі земельних ділянок ОСОБА_1 зазначені згідно геодезичних обмірів.

Однак,відповідач-суміжний землекористувач не погоджується підписати акт погодження меж упродовж тривалого часу,що унеможливлює завершення розробки проекту землеустрою,його погодження та затвердження у встановленому порядку управлінням держкомзему району та відділом містобудування,архітектури,житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Іванківської районної державної адміністрації і Ладижицькою сільською радою,як наслідок, перешкоджає одержати документ про право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов. Пояснила,що після смерті матері отримала у спадщину житловий будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 - її сусідка,проживає в АДРЕСА_2. Земельна ділянка у ОСОБА_4 давно приватизована і їй ніхто не перешкоджав її приватизувати,однак їй,ОСОБА_4 перешкоджає приватизувати земельну ділянку,так як весь час претендує на частину її земельної ділянки. За цей час вона неодноразово запрошувала різні комісії,щоб можна було правильно провести обмірювання землі,скласти проектну документацію, однак ОСОБА_4 лається,всіх виганяє з городу.

Відповідачка та представник відповідачки позов не визнали.

Відповідачка пояснила,що не перешкоджає позивачу проводити приватизацію земельної ділянки,але позивач претендує приватизувати частину її земельної ділянки,зокрема, втому місці,де знаходиться криниця.

Третя особа, сільський голова Ладижицької сільської ради позов визнав.

Пояснив,що ОСОБА_1 хоче приватизувати біля свого будинку земельну ділянку,але ОСОБА_2 не погоджується. Він, як сільський голова,за заявою ОСОБА_1,а також за заявою ОСОБА_2, разом з комісіями неодноразово виїжджав на спірні присадибні ділянки,міряли землю. Коли проводили обмірювання земельної ділянки ОСОБА_2,то встановили,що її розмір не відповідає тим розмірам,що вказано в Державному акті,а саме: ОСОБА_2 користується земельною ділянкою більшого розміру, ніж у державному акті. . Вдруге вони створили розширену комісію, але те,що показує ОСОБА_1,-не згодна ОСОБА_2,а що показує ОСОБА_2-не погоджується ОСОБА_1 Комісія сільської ради не мала у своєму складі таких спеціалістів -землевпорядників, щоб могли чітко визначити правильність користування спірними земельними ділянками. Крім того, сільська рада межі не встановлювала.

Треті особи: Управління держкомзему, Відділ містобудування,архітектури житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури,ПП»Геополісся» в судове засідання не з»явилися. Судом повідомлені.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила,що народилася в с.Сукачі і до 17 років проживала по АДРЕСА_3,була сусідкою ОСОБА_1 Зараз вона лише приїжджає в с.Сукачі на вихідні, але від ОСОБА_1 знає,що ОСОБА_2 перешкоджає їй приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться біля спадкового будинку по АДРЕСА_2. Вона сама була свідком, як на земельну ділянку ОСОБА_1 приходив сільський голова,ще якісь люди,але чим скінчилося,не знає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила,що проживає в с.Сукачі та є сусідкою позивачки та відповідачки. В селі Сукачі вона живе з 1982 року. ОСОБА_2 захоплювала землю ще за життя матері ОСОБА_1 Коли до ОСОБА_1 приходила комісія,щоб провести обмірювання землі,то ОСОБА_2 на них накинулася,лаялася.

Свідок ОСОБА_7 (брат ОСОБА_2.),- пояснив,що комісія приходила,але ніхто не надавав ніякого акту. Ніхто ОСОБА_1 не перешкоджає приватизовувати землю, але криниця, яка стоїть між їх садибами- належить його сестрі,ОСОБА_2,так як її будували їх батьки.

Вислухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд при ходить до наступного.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України(далі-ЗК України),громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 статті 120 ЗУ України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05. 2016 року слідує,що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 р. є власником житлового будинку з господарськими будівлями ,що знаходяться в АДРЕСА_1,що належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину,виданого Іванківською районною державною нотаріальною конторою 17 березня 2010 року за реєстром № 1-656.

З довідки Ладижицької сільської ради від 16.11. 2016 року слідує,що згідно з земельно-кадастровою книгою №1Ладижицької сільської ради станом на 01 січня 2010 року за адресою:АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка площею 0,64 га,власник якої ОСОБА_9.( а.с. 8).

З Рішення Сьомої сесії УІІ скликання Ладижицької сільської ради від 20.05.2016 року слідує,що ОСОБА_1,яка проживає в АДРЕСА_4,для ведення особистого селянського господарства,обслуговування житлового будинку ,господарських будівель і споруд,надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель комунальної власності у власність громадян земельну ділянку площею 0,64 га,яка розташована в АДРЕСА_1( а.с. 7).

Отже, відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, як власник житлового будинку,ОСОБА_1 має право на передачу у її власність земельної ділянки, яка знаходилася у користуванні попереднього землевласника.

З довідки Ладижицької сільської ради від 16.11. 2017 р.№ 278 слідує,що згідно з земельно-кадастрової книги Ладижицької сільської ради станом на 01 січня 2007 року за адресою:АДРЕСА_2 рахується земельна ділянка площею 0,40 га, власник якої ОСОБА_10(а.с. 18).

З Рішення Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області від 25.01.2008 року слідує,що ОСОБА_2,яка проживає в АДРЕСА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,40 га-для обслуговування житлового будинку,господарських будівель в АДРЕСА_2.( а.с. 19).

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 слідує,що ОСОБА_2, яка проживає в м. АДРЕСА_6 підставі рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224,39 сесії 5 скликання від 27.09.2010 року є власником земельної ділянки площею 0,2500га,яка розташована в АДРЕСА_2,цільове призначення якої- для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд.( а.с. 9)

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 слідує,що ОСОБА_2, яка проживає в м. АДРЕСА_6 підставі рішення Ладижицької сільської ради №У-39-224,39 сесії 5 скликання від 27.09.2010 року є власником земельної ділянки площею 0,1966 га,яка розташована в АДРЕСА_2,цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства.( а.с. 10)

Отже, у власності ОСОБА_2 за адресою:АДРЕСА_2 знаходиться земельна ділянка площею :0,4466 га(0,2500 га+0,1966га), хоча попередній землекористувач,ОСОБА_10 користувалася земельною ділянкою площею 0,40 га. Право на приватизації такого ж розміру земельної ділянки Ладижицька сільська рада 25.01.2008р.( а.с.19) надавала ОСОБА_2, яка є власником житлового будинку по АДРЕСА_7,відповідно до Договору дарування від 14.02. 2008 року( а.с. 17).

Отже, чи залишилося у користуванні власника будинку АДРЕСА_8)ОСОБА_1 земельна ділянка у тих розмірах,якою користувався попередній землевласника саме:0,64 га,так як ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку на 0,0466 га більшу,- доказів немає, однак,державний акт ОСОБА_2 ніким не ос порений,а отже, вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,4466га.

Однак, це не позбавляє ОСОБА_1 права на приватизацію земельної ділянки, яка розташована біля буд.АДРЕСА_9,в межах ,якими користувався попередній власник будинку, яка не приватизована ОСОБА_2

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 №43, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 за №354/3647, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включають, зокрема, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено статтею 198 Земельного кодексу України при виконанні кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок, а саме:

.1. Кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

2. Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

З пояснень відповідачки та представника відповідачки адвоката Працюка В.Л. слідує,що,хоча ОСОБА_2 має державний акт про право власності на земельну ділянку,однак. Межі її земельної ділянки не визначено. Межі не встановлено.

З пояснень позивачки та свідків на стороні позивачки слідує,що відповідач всіма способами перешкоджає приватизації земельної ділянки ОСОБА_1,не даючи можливості переміряти земельну ділянку.

Відповідно до ст. 106 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.2 ст. 106 ЗК України, види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.3 ст. 106 ЗК України, витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЗК України, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Оскільки ОСОБА_2 має державний акт про право власності на земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_10,тобто є власником земельних ділянок, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери,тому вона має відновити межові знаки своїх земельних ділянок, відповідно до проектно-кадастрової документації, чим сприяти забезпеченню права на приватизацію ОСОБА_1, яка суміжного землекористувача, однак, ОСОБА_2 не дозволяє привести її земельну ділянку в розміри, які закріплено у державному акті, що підтверджено її словами-претензією до сільського голови ОСОБА_3, що останній намагався переміряти її земельну ділянку. Встановивши межові знаки на своїй земельній ділянці,тобто,відмежувавшись від інших землевласників, ОСОБА_2 припинила б земельні спори,так як позивачка оформляла б своє право власності на ту земельну ділянку, яка мається у наявності і якою вона фактично користується. Слід ще раз зауважити,що відповідачка ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку 0,4466га(а не 0,40га), як користувався попередній власник будинку АДРЕСА_4

Той факт,що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 приватизувати земельну ділянку в межах та розмірах, якою користувалися попередні власники житлового будинку, свідчить рішення Іванківського районного суді від 20.07.2016р.(а.с. 75),що підтверджує спір між землекористувачами,а також заявою ОСОБА_2 від 07.06. 2017 року, в якій вона просить відкласти розгляд даної справи,так як її мати,ОСОБА_12,06.06.2017 року подала до Ладижицької сільської ради заяву про надання їй земельної ділянки площею 15 соток-по всій довжині. В заяві не вказано,за якою адресою ОСОБА_12 просить надати їй земельну ділянку,однак,з пояснень відповідача слідує,що вона претендує на частину земельної ділянки, якою користується позивач.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,суд захищає права ,свободи та інтереси осіб,права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 152ЗК України,держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідач та представник відповідача стверджують,що для приватизації земельної ділянки погодження меж суміжного землекористування не є обов»язковим,тобто, немає спору, а позивач вибрала не правильний спосіб захисту, є безпідставним,так як право обирати спосіб захисті належить позивачі, а такий спосіб захисту, як право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,законом допускається,в практиці існує,а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню частково: визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_12 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,що знаходиться в АДРЕСА_4, а саме:ОСОБА_2.

В частині усунення перешкод у приватизації, слід відмовити,так як позов пред»явлено до відповідачки ОСОБА_2, а не до відповідача-суду,і суд не зобов»язує ОСОБА_2 вчиняти якісь дії у праві приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки, усувати перешкоди,так як позивач цього не просить, а, задовольняючи позовні вимоги, суд виключає необхідність відповідача вчиняти будь-які дії.

Так як позивачка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС(посвідчення категорії НОМЕР_7),відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду та судовий збір не сплачувала, судові витрати в розмірі 640,00грн., як за вимоги немайнового характеру( 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб),слід стягнути з відповідачки на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 106,107,116,120,152,198 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст. 10,60,61, 88,208-215 ЦПК України, ст.4,5 Закону України «Про судовий збір», суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1,- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), жителькою АДРЕСА_11 право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_12 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки,що знаходиться в АДРЕСА_4, а саме:ОСОБА_2 .

В решті позовних вимог,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом 10 днів, з часу проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції- після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Суддя: