АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2761/17 Справа № 202/6012/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акта Банк» ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акта Банк» ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Акта Банк» ОСОБА_3, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2014 року між сторонами у справі був укладений договір банківського вкладу «Класік з щомісячною виплатою відсотків» № В20-207621/Т, згідно з яким вкладник передає, а банк приймає грошові кошти в сумі 140000 грн. терміном на строк 3 місяці з 07.08.2014 р. по 07.11.2014 р. включно під 12,5% річних. Днем закінчення строку вкладу вважається останній день строку вкладу. Останнім днем строку вкладу вважається 07.11.2014 року. Днем надходження вкладу у Банк є 07.08.2014року, для внесення суми вкладу банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №1159.

Постановою Правління Національного банку України від 16.09.2014 року № 576 ПАТ «Актабанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийняте рішення №90, яким розпочата процедура виведення ПАТ «Актабанк» з ринку шляхом запровадження з 17.09.2014 року по 17.12.2014 року тимчасової адміністрації та призначено ОСОБА_3 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Актабанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.12.2014 № 144 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Актабанк» на один місяць по 17.01.2015 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 15.01.15 № 19 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк» виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення від 16.01.2015 року №6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Актабанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Актабанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Актабанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 16.01.2015 року по 15.01.2016 року включно.

Протоколом засідання виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №250/14 від 01.12.2014 року затверджене рішення про погодження пропозиції уповноваженої особи щодо тимчасового блокування коштів за рахунками фізичних осіб-вкладників ПАТ «Актабанк» згідно переліку із відображенням блокування Узагальненої бази Фонду гарантування відповідно до інформації, наданої уповноваженою особою.

З метою отримання банківського вкладу за вказаним вище договором банківського вкладу позивач 31.05.2015 року звернувся до відповідача із заявою та просив надати пояснення про причини відсутності даних у Реєстрі вкладників.

Листом від 30.01.15 №355 позивача повідомлено, що з метою встановлення дійсних, фактичних обставин, які передували вказаним вище операціям з перерахування коштів на нові поточні та депозитні рахунки фізичних осіб, враховуючи відсутність у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Актабанк» повноважень для встановлення наявності чи відсутності складу злочину в діях окремих осіб, до прокуратури м. Дніпропетровська подана заява про відкриття кримінального провадження за фактами можливого заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб окремими клієнтами ПАТ «Актабанк» шляхом обману та зловживання довірою за рахунок розміщення коштів на депозитних та поточних рахунках від імені інших осіб, тобто за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.14, ст.190 КК України.

У разі отримання від правоохоронних органів, в компетенції яких знаходиться питання прийняття процесуальних рішень за такими кримінальними провадженнями рішення про закриття кримінального провадження відносно конкретного вкладника ПАТ «Актабанк», рішення про виплату вкладнику суми вкладу в межах відшкодування гарантованої суми Фондом гарантування вкладів фізичних осіб буде прийняте в найкоротші строки.

Спірні відносини регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2, зареєстроване в Мінюсті 14.09.2012 р. за №1581/21893.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, яка у разі порушення права може скористатися відповідно, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту права.

Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, діюче законодавство передбачає застосування конкретного способу захисту цивільного права, яке залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Під час розгляду і вирішення цивільної справи суд визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, характеру порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, що зазначений в позовній заяві, що підлягає захисту у зазначений у судовому рішенні спосіб, не є способом захисту цивільного права та інтересу в розумінні ст.16 ЦК України, оскільки не є конкретним способом захисту права, тому що перелік владників, який уповноважена особа передає Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не є обовязковим для виконання і його виконання не забезпечується будь якими заходами державного примусу.

Перелік вкладників, складання якого віднесено до обовязків уповноваженої особи, носить лише інформаційний характер, є матеріалом для прийняття рішень виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Підставою для проведення виплат відшкодування вкладів є лише рішення виконавчої дирекції Фонду про затвердження реєстру вкладників.

Однак, це не позбавляє позивача звернутись до суду з позовом про стягнення суми вкладу до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб .

Відмовляючи в задоволенні позовних, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_2, звернувшись з позовом про захист прав споживачів, обрав спосіб захисту, який не передбачено ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту порушеного права.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4