Справа № 758/9368/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіестейт» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіестейт» є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1..

Також зазначає, що в даній квартирі зареєстрований відповідач, ОСОБА_1.

Вказує, що позивач на даний момент не має можливості вільно користуватися та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_3 яка є його власністю, з причини незаконного , постійного користування та проживання відповідача, ОСОБА_1.

В зв'язку з цими обставинами представник позивача вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить задовольнити його позов, а саме усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідача з квартири.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив йог озадовольнити повністю, оскільки на його думку позов доведений та обгрунтований належнимидоказами.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання 24.05.2017 року повторно не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду були повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ТОВ «Сітіестейт» є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 39220264 від 17.06.2015 року (а.с.7) .

Відповідно довідки форми № 3 виданою комунальним підприємством «Вітряні Гори Подільського району м. Києва» від 17.04.2015 року за вих.. № 1579, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано одну особу, а саме, відповідач ОСОБА_1 (а.с.8 ).

Судом встановлено, що 17.06.2015 року ОСОБА_2 продав квартиру позивачу , ТОВ «Сітіестейт», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,70 кв.м., яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , ОСОБА_3.

Крім того слід зазначити, що 17.06.2015 року право власності на квартиру перейшло до ТОВ «Сітіестейт», що підтверджується договором купівлі-продажу квартири , посвідченого 17.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , ОСОБА_4, за реєстровим номером № 1333 (а.с.5,6)., право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.06.2015 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна - 00 (а.с.7).

Однак на адресу проживання відповідача, ОСОБА_1 25.06.2015 року, позивачем було направлено вимогу про добровільне виселення останнього з квартири, але 27.07.2015 року вимога повернулася за закінченням терміну зберігання та на даний час відповідач зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою чим порушує норми чинного законодавства(а.с.16,17).

Слід зазначити, що відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до положення ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особисто проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частина 1 ст. 383 ЦК України, передбачає, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 116 Житлового кодексу України, передбачає, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення та відповідно до ч. 3 вище зазначеної статті Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

У зв'язку з вищезазначеним та доказами, дослідженими в ході судового розгляду суд приходить до висновку про те, що позов ТОВ «Сітіестейт» про усунення перешкод в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення відповідача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки відповідач ОСОБА_1 не є власником квартири, без згоди власника зайняла жиле приміщення вищезазначеного житлового будинку у зв'язку з чим вони, тобто проживає в вищезазначеній квартирі, створює перешкоди позивачу як власнику в користуванні та розпорядженні своїм майном, тому позовні вимоги останнього до відповідача є обґрунтованими та підлягаю задоволенню, а відповідач виселенню з вищевказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 317, 383, 391, ЦК України, ст. ст. 116, 150 ЖК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 224-233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіестейт» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою АДРЕСА_2 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом ухвалення та письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Богінкевич