Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 325/1066/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Апалькова О.М.
Провадження № 22-ц/778/2175/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Олександрівської сільської ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на ? частину майна спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, уточненою у судовому засіданні, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Олександрівської сільської ради Запорізької області про визнання права власності на ? частину майна спільної сумісної власності.

В обґрунтування позову зазначила те, що 08 листопада 2015 року помер ОСОБА_8, з яким вона з 01.01.2004 року по день його смерті перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: вул. Горького, 105/2, смт. Приазовське, Приазовського району, Запорізької області, мали спільний сімейний бюджет, вела з ним сумісне господарство, що підтверджено рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,5000 га вартістю 45959,16 грн. надану для ведення особистого сільського господарства, що підтверджується державним актом ЗП № 003684, та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який придбаний за час спільного життя, що є їх спільним сумісним майном та зареєстрований на праві власності за померлим

Спадкоємцями після померлого є його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Також спадковим майном є грошові кошти, внесені в ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунок пенсії на імя ОСОБА_8, що підтверджується розрахунковими рахунками № 112750 та № 523717.

Оскільки автомобіль та грошові кошти є обєктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_8, позивач просила суд визнати спірний автомобіль, грошові кошти спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8, визнати за нею право власності на ? ідеальну частку автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та на ? частку грошових коштів у розмірі 3733,83 грн., які внесені на імя ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на розрахункові рахунками № 112750 та № 523717, відкриті у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області та визнати за позивачем право власності на ? ідеальну частку земельної ділянки площею 1,5000 га на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на ? ідеальну частку земельної ділянки площею 1,5000 га на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області залишено без розгляду.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Визнано автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та грошові кошти у розмірі 7467,65 грн., які внесені до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області на імя ОСОБА_8 на рахунок № 112750 на суму 587,08 грн. та на рахунок № 523717 на суму 6 880,57 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? ідеальну частку автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоно кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 14122,10 грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частку грошових коштів у розмірі 3 733,83 грн., які внесені у відділення ПАТ КБ «Приватбанк в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області на імя ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на рахунки № 112750 та № 523717.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, Олександрівська сільська рада Запорізької області, треті особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.2-6 т. 2 ) до апеляційного суду не зявилися. Від третіх осіб надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі ( а.с. 10-11).

Апеляційне провадження у справі відкрито 18 квітня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 статті 303-1 ЦПК України.

Виходячи з того, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_3 та інших учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення ОСОБА_1 8 цього Кодексу.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відтак, першочергово у даній категорії справ виникає необхідність встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, а на підставі цього - можливість застосовувати до майна, набутого під час такого спільного проживання, режим права спільної сумісної власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_4А та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 08 листопада 2015 року встановлено рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року та не заперечувався сторонами, тому автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, придбаний в 2004 році та грошові кошти, які знаходяться на карткових рахунках та були відкритті у період спільного проживання подружжя, є спільною сумісною власністю подружжя.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили 12 квітня 2016 року, встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, який помер 08.11.2012 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 08 листопада 2015 року. (а.с. 12-13).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

При розгляді цієї справи судом встановлено, що в період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах у квітні 2004 році було придбано автомобіль ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1, який був оформлений на померлого.

Відповідно до актового запису № 32 від 11.11.2015 року, виданого виконавчим комітетом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, ОСОБА_8 помер 08 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть,серії 1-ЖС № 335742. (а.с.5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки ЗАЗ, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак 38026НЕ є ОСОБА_8 (а.с. 9).

Із повідомлення територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області станом на 23 вересня 2016 року, вбачається, що автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак 38026НЕ зареєстрований за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, Приазовський район, Степанівка Перша, вул. Леніна, 11 з 03.07.2004 року. (а.с. 58).

Судом також встановлено, що відповідно даних ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.01.2017 року за карткою ОСОБА_8 523717 (а.с. 132-134), розмір грошових коштів останнього складає - 6880,57 грн., а за карткою 112750 (а.с. 144а, 145) - 587,08 грн. Дані картки для виплати відкриті померлим під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 і даний факт сторонами не заперечувався.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вірно врахувавши вимоги вищезазначених норм права та обставини справи, прийшов до належного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, вірно встановивши період та тривалість спільного проживання сторін у справі та обсяг майна, набутого під час спільного проживання, які є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний автомобіль належить на праві особистої приватної власності померлому є безпідставними, оскільки будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і не були б спростовані іншою стороною, ні до суду першої інстанції на до суду апеляційної інстанції не надані.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі були предметом дослідження під час розгляду справи в суді першої інстанції, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: