Справа № 333/87/17
Пр. № 2/333/797/17
23 травня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Мелітопольський Відділ поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Мелітопольської ОСОБА_4 у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Мелітопольський ВП ГУНП в Запорізькій області, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.
Відповідно до пункту 9 розділу 10 Наказу міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.
При спробі зняти з обліку транспортний засіб, позивачеві стало відомо, що на вказаний автомобіль накладено арешти, а саме:
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольського МВ Бєляєв А., 23.06.2009 року, кримінальна справа № 535091 (Вих. № 41/6-1865);
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольської ОДПІ ОСОБА_6, 02.03.2005 року, кримінальна справа № 2540511 (Вих. № 4910/26-00);
- Застава рухомого майна. Договір застави, 6663, 18.08.2004, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 (Вих. № 147).
Отже, позивач вважає, що відповідачами порушуються її права, вони перешкоджають їй у володінні, користуванні та розпорядженні майном, а тому, посилаючись на Конституцію України, ст. ст. 316, 319, 16, 328 ЦК України, Наказ міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», та посилається на те, що акт про проведені електронні торги підтверджує виникнення в неї права власності, як у особи, що придбала рухоме майно і просить суд зняти арешти вказані вище.
В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача Мелітопольської ОСОБА_4 у Запорізькій області, будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України).
Представник третьої особи Мелітопольський ВП ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заячу про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.
Третя особа приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, заяв про підтримання чи заперечення проти позову не надала.
Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Відповідно до п. 4 Постанови № 6 Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного суду України № 15 від 25.05.1998 року за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 15 травня 2013 року по справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. А в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Враховуючи викладене, зазначений спір є цивільно-правовим оскільки виникає із цивільних правовідносин щодо права власності на арештоване майно і відповідно до ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні Приазовського районного ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області перебувало виконавче провадження № 46967421 з виконання виконавчого листа № 320/9702/14-к, виданого 29.01.2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про конфіскацію у ОСОБА_2 на користь держави всього майна, яке є власністю засудженої.
Законність проведення торгів з реалізації рухомого майна не оскаржувалася.
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольського МВ Бєляєв А., 23.06.2009 року, кримінальна справа № 535091 (Вих. № 41/6-1865);
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольської ОДПІ ОСОБА_6, 02.03.2005 року, кримінальна справа № 2540511 (Вих. № 4910/26-00);
- Застава рухомого майна. Договір застави, 6663, 18.08.2004, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 (Вих. № 147).
Відповідно до клопотання начальника Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 06.03.2017 року за вих. № 2200/60/01-2017, останній позов ОСОБА_1 підтримує та просить розглянути справу без участі представника Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено норми щодо реалізації майна, на яке звернено стягнення, в т.ч. шляхом продажу на прилюдних торгах, аукціонах, електронних торгах тощо.
Крім того, станом на день реалізації автомобіля діяв Наказ міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна». В пункті 9 розділу 10 цього Наказу зазначено, що у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольського МВ Бєляєв А., 23.06.2009 року, кримінальна справа № 535091 (Вих. № 41/6-1865);
- Арешт рухомого майна. Арешт слідчого Мелітопольської ОДПІ ОСОБА_6, 02.03.2005 року, кримінальна справа № 2540511 (Вих. № 4910/26-00);
- Застава рухомого майна. Договір застави, 6663, 18.08.2004, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 (Вих. № 147).
Під час розгляду справи не встановлено жодних обєктивних даних вважати, що вирішенням спору за обраним позивачем способом захисту, порушуються права чи інтереси будь-яких осіб з урахуванням того, що даний автомобіль було реалізовано державною виконавчою службою України в ході виконання виконавчого листа про конфіскацію майна засудженої особи, який виданий за результатами розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 391, 328, 321 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 174, 209-224, 224-226, 292, 294 ЦПК України, Наказу міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Мелітопольський Відділ поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про зняття арешту з майна задовольнити.
- слідчим Мелітопольського МВ Бєляєв А., 23.06.2009 року, кримінальна справа № 535091 (Вих. № 41/6-1865);
- слідчим Мелітопольської ОДПІ ОСОБА_6, 02.03.2005 року, кримінальна справа № 2540511 (Вих. № 4910/26-00);
- приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 (Вих. № 147), Договір застави, 6663, 18.08.2004 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Б. Кулик