АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1260/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Ювшина В.І.
секретарЧуйко А. В.

за участю:

представника позивача Трача О. В.

відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ФОП ОСОБА_10

представника відповідачів ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» до ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_10 про визнання договорів оренди землі поновленими, визнання укладеними додаткових угод та визнання недійними договорів оренди, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ТОВ «Чорна Кам'янка» звернулось до суду із вказаними позовами до відповідачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2010 року між ТОВ «Чорна Кам'янка» та ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14 були укладені договори оренди землі, відповідно до яких позивачу в користування були передані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договори були зареєстровані Маньківським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельному кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22.12.2010 р. за № 12 (ОСОБА_12), від 24.12.2010 за №28 (ОСОБА_8), від 27.12.2010 за №06 (ОСОБА_14), від 28.12.2010 за №48 (ОСОБА_7), від 22.12.2010 за № 01 (ОСОБА_15 - спадкоємець ОСОБА_13), від 27.12.2010 за №84 (ОСОБА_9).

Вказані договори набрали чинності після їх державної реєстрації та строк їх дії становив 5 років. Сторонами було погоджено (п.3.2 Договору), що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Позивач скориставшись таким правом 03 листопада 2015 року звернувся до орендодавців із листами-повідомленнями з пропозицією поновити договори оренди земельних ділянок. До листів-повідомлень було долучено додаткові угоди, в яких прописувались основні пункти договору та запропоновано збільшити орендну плату, відносно договору оренди землі на рівні 7 % від нормативної грошової оцінки землі, а також визначити строк дії договору до 2025 року.

Вказані листи-повідомлення з прикладеними додатковими угодами були вручені працівником органу поштового зв'язку відповідачам 05 листопада 2015 року. Однак, на час подання позовів від відповідачів не надходили ні заяви про погодження ні заперечення проти укладення додаткової угоди до договору. Позивач і надалі продовжує користуватися земельними ділянками, які йому передали в оренду відповідачі, заперечень проти продовження орендних правовідносин відповідачі не надавали, пропозиції про поновлення договору оренди відповідачі не розглянули, актів прийому-передачі земельних ділянок від орендаря до орендодавця сторони не підписували, і до цього часу відповідачі зволікають в укладенні додаткових угод, що змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачу стало відомо, що відповідачі ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_16 у лютому 2016 року уклали договори оренди земельних ділянок, які передавались позивачу за договорами оренди від 12.10.2010 року, з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10

Враховуючи наведене, позивач просив суд: визнати поновленими договори оренди землі, укладені 12.10.2010 року між ТОВ «Чорна Кам'янка» та відповідачами; визнати укладеними додаткові угоди до договорів оренди землі від 12.10.2010 року з моменту набрання чинності судовим рішенням на умовах визначених додатковою угодою; визнати недійсними договори оренди землі, укладені 12.02.2016 року між відповідачами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_16 та ФОП ОСОБА_10

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року в задоволенні позову ТОВ «Чорна Кам'янка» було відмовлено, стягнуто з позивача на користь відповідачів судові витрати та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалами суду від 30 березня 2016 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Чорна Кам'янка» оскаржило його в апеляційному порядку та посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що між ТОВ «Чорна Кам'янка» та ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8 12 жовтня 2010 року були укладені договори оренди землі №126, № 145, №98, №100, №259, №133, відповідно до яких позивачу в користування були передані земельні ділянки площею 1,6726 га (рілля) (ОСОБА_12), 1,6726 га (рілля) (ОСОБА_13), 1,76 га (рілля) (ОСОБА_9), 1,72 га (рілля) (ОСОБА_14), 1,97 га (рілля) (ОСОБА_7), 1,65 га (рілля) (ОСОБА_8) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно п. 3.1 договорів, строк їх дії становив 5 років, починаючи із дня набрання чинності цими договорами. Згідно п. 14.1 договору він набирав чинності після його підписання та державної реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі була проведена Маньківським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельному кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22.12.2010 р. за № 12 (ОСОБА_12), від 24.12.2010 за №28 (ОСОБА_8), від 27.12.2010 за №06 (ОСОБА_14), від 28.12.2010 за №48 (ОСОБА_7), від 22.12.2010 за № 01 (ОСОБА_15 - спадкоємець ОСОБА_13), від 27.12.2010 за №84 (ОСОБА_9).

Починаючи з дня укладення даних договорів, позивач, у відповідності до діючого на момент укладання договору законодавства, набув права оренди на земельні ділянки. Сторонами було погоджено (п.3.2 Договору), що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до домовленостей, сторін закріплених в п. 9.4 Договору, орендодавець (позивач) взяв на себе зобов'язання по своєчасній виплаті орендної плати в строки та в розмірі передбачених умовами договору. Пункт. 4.1 договору оренди землі визначає, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 2.4 Договору). При цьому обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Позивач належним чином в відповідності з умовами та строками передбаченими договором проводив розрахунок за користування земельними ділянками.

Колегія суддів вважає, що районним судом вірно встановлено, що факт належного виконання обов'язку по нарахуванню та виплаті орендної плати підтверджується копіями відомостей про отримання відповідачами ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_7, орендної плати за останні три роки (2013-2015 р.р) (а.с.16-98 т.1, 151-238 т.1, 43-104 т.2, 159-162 т.2, 217-251 т.2, 1-24 т.3, 79-157 т.3) та довідки ТОВ "Чорна Кам"янка" про нараховану та виплачену суму орендної плати (а.с. 7 т.1, 140 т.1, 33 т.2, 149 т.2, 267 т.2, 70 т.3) і даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні суду першої інстанції як із показів сторін, які не заперечували даного факту так і підтверджується відповідними матеріалами справи, а у відповідності до ч.1 ст 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивач зазначав, що він звертався з листами-повідомленнями до відповідачів з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До листів-повідомлень було долучено додаткові угоди в яких прописувались основні пункти договору та запропоновано збільшити орендну плату, відносно договору оренди землі на рівні 7 % від нормативної грошової оцінки землі, а також визначити строк дії договору до 2025 року. Вказані листи-повідомлення з прикладеними додатковими угодами, що підтверджується описом вкладення в цінний лист адресованого на ім'я відповідачів та фіскальним чеком виданого відділенням поштового зв'язку смт. Маньківка, було направлено відповідачам 03.11.2015 р. Дані поштові листи, відповідно особистого підпису відповідачів в рекомендованому повідомленні 5 листопада 2015 р. були вручені працівником органу поштового зв'язку (а.с.97-105 т.1, 239-247 т.1, 105-113 т.2,163-171 т.2, 25-33 т.3, 158-166 т.3).

Так, звертаючись до суду із даним позовом позивач посилався на норми ст. 33 Закону України "Про оренду землі", згідно якої вбачається, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тому позивач вважає, що у відповідачів був один місяць, з дати листа повідомлення, для перевірки викладених в листі та додатковій угоді даних, узгодження запропонованих пунктів додаткових угод, надіслання заперечень, тощо на направлений лист-повідомлення. На дату складання та направлення до суду даної позовної заяви від сторони відповідачів не надходили ні погодження ні заперечення проти укладення додаткової угоди до договору.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції позивач вказував, що він і надалі продовжує користуватися земельною ділянкою, яку йому передали в оренду відповідачі, заперечень проти продовження орендних правовідносин відповідачі не надавали, пропозиції про поновлення договору оренди відповідачі не розглянули, актів прийому-передачі земельних ділянок від орендаря до орендодавця сторони не підписували, і до цього часу відповідачі зволікають в укладенні додаткових угод, що змусило позивача звернутись з відповідними позовними вимогами про визнання договорів оренди землі поновленими, визнання укладених додаткових угод.

Крім того позивач просив суд визнати недійсними договори оренди землі, які укладені між відповідачами з одної сторони та відповідачем ОСОБА_10 з другої сторони, обгрунтовуючи вимогу тим, що під судового засідання, позивачу додатково стало відомо про наявність укладених між вищевказаними відповідачами та ФОП ОСОБА_17 , договорів оренди землі від 12.02.2016 року на спірні земельні ділянки, право оренди на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та яка є відповідно предметом договору, пролонгувати який в судовому порядку має намір позивач, реалізуючи своє переважне право орендаря.

Відповідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація права оренди була проведена 10 березня 2016 року державним реєстратором Монастирищаенського РУЮ Черкаської області Бріт В. А. (а.с.217 т.3, 242 т.3, 250 т.3, 8 Т.4), а тому, позивач вважає, що укладені між вищевказаними відповідачами та ФОП ОСОБА_17, договори оренди землі від 12.02.2016 року на спірні земельні ділянки, порушують його права та законні інтереси, що в свою чергу призвело до можливості незаконного укладання договорів від 12 лютого 2016 року, а отже на думку позивача дані договори підлягають визнанню недійсними.

Колегія суддів погоджується із думкою районного суду, яким встановлено, що:

- відповідач ОСОБА_12 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між ним та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., 14.07.2015 року подав позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить ОСОБА_12 він не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просив повернути земельну ділянку в належному стані. Дана заява отримана позивачем та зареєстрована ним за №10496 від 14.07.2015 року (а.с.213 Т.3).

Крім того, із пояснень самого ОСОБА_12 та його представників, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_12 який в свою чергу як власник землі уклав договір оренди даної земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_17 і даний договір належним чином у відповідному законодавству порядку зареєстрований, що підтверджується копією договору оренди, акту прийому передачі землі між ОСОБА_12 та ОСОБА_17,та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 214-217 Т.3);

- відповідач ОСОБА_7 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між ним та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., 29.09.2015 року подала позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить ОСОБА_7 вона не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просила повернути земельну ділянку в належному стані, оскільки в подальшому має намір самостійно обробляти дану земельну ділянку. Дана заява отримана позивачем та зареєстрована ним за №932 від 29.09.2015 року (а.с.221 Т.3). Із пояснень самої позивачки ОСОБА_7 її представників наданих в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_7, яка в свою чергу як власник землі виготовила технічну документацію по перенесенню в натуру меж земельної ділянки, тобто провела виділення ділянки в натурі (а.с.222-231т.3) і на даний час обробляє її одноосібно, що також підтверджується довідкою Вікторівської сільської ради від 12.04.2016 року №250 (а.с.232 т.3);

- відповідач ОСОБА_8 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між нею та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., також подала в липні 2015 року позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить їй вона не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просила повернути земельну ділянку в належному стані. Копію даної письмової заяви вона суду першої інстанції не надала, оскільки вона при подачі заяви не взяла її копію з відміткою про отримання, але суд враховуючи те, що сторони по справі не заперечували проти даного факту у відповідності до ст. 61 ЦПК України, вважав, що дана обставина визнана сторонами та не підлягає доказуванню. Також, із пояснень самої ОСОБА_8 та її представників наданих в судовому засіданні районного суду вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_8 , яка на даний час самостійно обробляє дану земельну ділянку, що в свою чергу підтверджується довідкою Вікторівської сільської ради №248 від 12.04.2016 р (а.с.235 Т.3);

- відповідач ОСОБА_19 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між ним та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., 03.08.2015 року подав позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить ОСОБА_13 в порядку спадкування він не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просив повернути земельну ділянку в належному стані. Дана заява отримана позивачем та зареєстрована ним за №1720 від 03.08.2015 року (а.с.238 т.3). Крім того, із пояснень самого ОСОБА_13 та його представників в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_13, який в свою чергу як власник землі уклав договір оренди даної земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_17 і даний договір належним чином у відповідному законодавству порядку зареєстрований, що підтверджується копією договору оренди, акту прийому передачі землі між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 239-242 Т.3);

- відповідач ОСОБА_9 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між нею та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., 13.07.2015 року подала позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить їй вона не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просила повернути земельну ділянку в належному стані. Дана заява отримана позивачем та зареєстрована ним за №10484 від 13.07.2015 року (а.с.246 Т.3). Також, із показів самої ОСОБА_9 та її представників наданих в районному суді під час розгляду справи вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_9, яка в свою чергу як власник землі уклала договір оренди даної земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_17 і даний договір належним чином у відповідному законодавству порядку зареєстрований, що підтверджується копією договору оренди, акту прийому передачі землі між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 , та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 247-250 Т.3);

- відповідач ОСОБА_14 в зв'язку з тим, що договір оренди землі укладений між ним та позивачем закінчувався 12.10.2015 р., 15.07.2015 року подав позивачу письмову заяву, проте, що в зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки яка належить йому він не має наміру продовжувати даний договір на новий строк та просив повернути земельну ділянку в належному стані. Дана заява отримана позивачем та зареєстрована ним за №625 від 15.07.2015 року (а.с.4 Т.4). Із пояснень самого ОСОБА_14 та його представників наданих в судовому засіданні районного суду вбачається, що позивач після отримання вищезазначеної письмової заяви фактично був повідомлений про небажання власника землі продовжувати договір оренди на новий строк з позивачем і позивач враховуючи дане волевиявлення у добровільному порядку повернув дану земельну ділянку ОСОБА_14 , який в свою чергу як власник землі уклав договір оренди даної земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_17 і даний договір належним чином у відповідному законодавству порядку зареєстрований, що підтверджується копією договору оренди, акту прийому передачі землі між ОСОБА_14 та ОСОБА_17 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (а.с. 5- 8 Т.4);

- відповідач ОСОБА_17 будучи ФОП уклав договори оренди землі з відповідачами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, що підтверджується вищевикладеними матеріалами справи і із його пояснень даних ним в судовому засіданні під час розгляду справи районним судом та його представників вбачається що укладенню даних договорів передувало, те що відповідачі як власники земельних ділянок здійснили волевиявлення щодо укладення договорів оренди саме з ним і дані земельні ділянки на момент укладення ним договорів перебували у користуванні відповідачів, а не позивача як стверджував представник позивача.

Колегія суддів поділяє думку районного суду, що посилання представника позивача на те, що позивач у відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) та на те, що позивач належним чином виконав умови ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки на момент коли позивач виконував на його думку вимоги ст. 33 даного закону, дані спірні земельні ділянки вже вибули з його користування (оренди), оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач будучи повідомленим про те, що власники спірних земельних ділянок не мають бажання на укладення нових договорів чи угод з позивачем і в добровільному порядку повернув власникам земельні ділянки.

Відповідно до п. 12.3 договору оренди земельної ділянки, який укладений між позивачем та відповідачами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у 2010 р., дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, тобто проаналізувавши вищевикладені обставини суд вважає, що мало місце розірвання договорів оренди між сторонами за взаємною згодою до закінчення строку даних договорів. Тому посилання представника позивача на те, що відповідачі не виконали умов ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є необгрунтованими, оскільки норми даної статті застосовуються у випадках коли у орендаря по первинному договору земельна ділянка перебуває в користуванні (оренді) і на момент виконання вимог ст. 33 не вибула з його користування (оренди), тобто в даному випадку в позивача відсутнє переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Так, згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно ст. 626 ЦК України визначає, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності, а ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що в даному випадку представником позивача не було надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України стосовно того, що спірні земельні ділянки перебувають на даний час в користуванні (оренді) позивача і перебували на момент виконання останнім вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" як і інших доказів щодо порушення відповідачами його прав та законних інтересів.

Крім того, судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги рішення судів різних рівнів на які посилається апелянт як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в самій апеляційній скарзі та в ході розгляду справи як судову практику чи доказ на підтвердження правомірності тих чи інших дій, окрім рішень Конституційного Суду України та рішень що місять правову позицію згідно чинного законодавства, оскільки згідно ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання, а також згідно положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши надані представником позивача рішення судів різних рівнів в якості судової практики по даному спору районний суд правильно вважав, що до даного спору надана судова практика не застосовується в якості правового висновку, оскільки в даному випадку інший предмет спору, інший предмет доказування та інші обставини справи. Враховуючи що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тобто у порядку судочинства підлягає захисту саме порушене право, оскільки судом не встановлено будь-якого порушення відповідачами прав позивача , то в районного суду були всі підстави зробити висновок, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з твердженням позивача про те, що вказані договори набрали чинності після їх державної реєстрації, оскільки у відповідності до п. 14.1 договорів, вони набирають чинності після їх підписання та державної реєстрації, тобто з часу їх підписання - 12.10.2010 року.

Надіславши відповідачам листи-повідомлення з пропозицією поновити договори оренди земельних ділянок 03.11.2015 року, позивач порушив вимоги ст.33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки зобов'язаний був направити листи-повідомлення у строк не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Строк оренди сплинув 12.10.2015 року.

За таких обставин, судом першої інстанції ухвалено законне та обгрунтоване рішення, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні доказів, наданих сторонами, а тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апелянта не впливають на вирішення справи та були предметом розгляду у суді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу ТОВ «Чорна Кам'янка» відхиляє, а рішення суду першої інстанції - залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» - відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка» до ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_10 про визнання договорів оренди землі поновленими, визнання укладеними додаткових угод та визнання недійними договорів оренди - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :