1Справа № 335/418/17 2/335/713/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі Ровенській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Концерн „Міські теплові мережі в особі філії концерну „Міські теплові мережі Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води, який був уточнений під розгляду справи по суті, в якому зазначив, що позивачем відповідачам надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1. Основною метою діяльності концерну „МТМ є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії. Відповідачі протягом тривалого періоду часу, не виконують свої зобовязання по оплаті наданих послуг, в звязку з чим за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 7918 гривень 17 копійок.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги у розмірі 3793 гривень 17 копійок, за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року, з ОСОБА_2 суму заборгованості за надані послуги у розмірі 4125 гривень 00 копійок, за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року, а також оплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточненого позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення заборгованості в ОСОБА_2, згідно уточненого позову, за період з 01.11.2012 року по червень 2012 року, в іншій частині просила відмовити в задоволенні, оскільки з червня 2012 року по 31.1.2015 року відповідач не мешкала за зазначеною адресою, не користувалась послугами Концерну „МТМ, з тих підстав, що відповідач ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні її власністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в звязку з наступним.

Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ.

Згідно зі статутом концерну „МТМ, основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії.

Згідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання, Позивач надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів, які проживали в ній на той час, за який нарахована заборгованість.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України від 24 червня 2004 року „Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки.

За умовами ст. 68 ЖК Української РСР та ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги закріплено обов'язок споживача послуги такі оплачувати.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 вказаного Закону).

Концерн «Міські теплові мережі» за зазначеними законами є особою, яка надає послуги з центрального опалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований в установленому законом порядку за адресою АДРЕСА_2, за якою позивач надавав послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) (а.с. 19).

Відповідач ОСОБА_2 з 2016 року зареєстрована за адресою: м. Запоріжжя, бул. ГвардійськийАДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності по 1/2 частині ОСОБА_2 та ОСОБА_1

03.06.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 укладеного договір про надання послуг з центрального опалення, постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, на власника покладено тягар утримання майна.

30.11.2015 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

22.01.2016 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

Як встановлено судом, позивачем у повній відповідності з вимогами діючого законодавства України надавались відповідачам послуги по постачанню централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2, але відповідачі не виконують свої зобовязання по оплаті наданих послуг, у звязку з чим за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 8250 гривень 01 копійок, що підтверджується рахунком заборгованості.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року здійснив часткову оплату за надані послуги у розмірі 331 грн. 84 коп., у звязку з чим, станом на 01.11.2015 року загальна сума заборгованості склала 7918 грн. 17 коп.

Відповідно п. 29 Правил, споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушення зобовязання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що позивач виконував свій обовязок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ним користувався, а тому виходячи із положень ст. 162 ЖК України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги відповідач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги, і суду не було надано відповідачем доказів у відповідності до вимог передбачених ст. 60 ЦПК України по спростуванню наданих послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача до позивача не надходило.

Згідно п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення..", „У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців, квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезенняпобутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що остання після червня 2012 року не мешкала за даною адресою, суд не приймає до уваги, оскільки представником відповідача не надано будь яких доказів, що підтверджували даних факт та факт того що, відповідач ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні власністю, зокрема щодо звернення до суду з позовом про усунення перешкод та вселення.

З урахуванням викладеного, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 3793 грн. 17 коп. (з урахування виплаченої суми), з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 4125 грн., обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Концерн «МТМ»,як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 1378 грн. Стягненню виходячи з кількості відповідачів з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати (1378 : 2= 689) в розмірі 689 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 3793 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 4125 грн.

Стягнути на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір з ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 689 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Геєць