АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/57/17Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/490/17 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 соціальної

політики Тернопільської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_3, третя особа Державна фінансова інспекція в Тернопільській області про стягнення надміру нарахованої грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з у зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального права і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не досліджено і не надано оцінку доказам на підтвердження позовних вимог, що мають значення для справи, а саме - акту Фінансової інспекції № 17-22/128 від 27 травня 2015 року та вимозі Фінінспекції Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією від 22 червня 2015 року № 19-17-13-14/869.

Також, на думку апелянта, судом не враховано вимог п.7 ч.1 ст.10, ч.2 ст.15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ, які передбачають право предявлення органом державного фінансового контролю керівникам та іншим особам підприємств, установ, організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства та обов'язок службових осіб виконувати такі вимоги.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася й про причини неявки суд не повідомила, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Тернопільського міськрайонного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з урахуванням наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позивачем факту перебування без належного догляду особи, за якою здійснюється такий догляд відповідачем ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає вимогам закону й зроблений з врахуванням наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що рішенням Тернопільського міського суду від 30 квітня 1999року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2006року опікуном ОСОБА_5 призначено ОСОБА_6

Рішенням ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради від 09 грудня 2013 року ОСОБА_3 була призначена щомісячна грошова допомога як особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на період з 01 жовтня 2013 року до 30 листопада 2013 року в розмірі 1147грн., з 01 грудня 2013 року до 30 вересня 2014 року в розмірі 1218 грн.

Проведеною Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області ревізією встановлено, що ОСОБА_3 на час одержання нею допомоги виїзджала за межі України, у звязку з чим їй за період з 09.04.2014 року до 16.09.2014 року було надмірно виплачено 6011,70 грн.

22.06.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області на адресу управління соціальної політики надіслано вимогу про усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

25.06.2015 року ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради направлено ОСОБА_3 повідомлення про повернення переплати грошової допомоги в розмірі 6011,70 грн., однак до цього часу добровільно кошти не повернуті.

Відповідно до п.4 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою КМУ України від 02 серпня 2000 року № 1192, допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за ним.

Згідно з п.8 цього Порядку у разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли:

сталися зміни у складі сім'ї у зв'язку із смертю або зміною місця проживання інваліда I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд;

закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд;

інвалід I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця.

У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов'язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

У відповідності до п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Згідно вимог ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.57 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановивши, що позивачем не доведено наявності передбачених законом (ст.1215 ЦК України, п.13-1 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І або ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою КМУ України від 02 серпня 2000 року № 1192) підстав для повернення ОСОБА_3 надмірно виплачених коштів у вигляді допомоги на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу, який потребує постійного стороннього догляду, зокрема, недобросовісності чи зловживань набувача грошових коштів ОСОБА_3, що вплинуло б на виплату або розмір такої допомоги, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про відмову у надмірно виплачених коштів з відповідача в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неврахуванням судом доказів на підтвердження позовних вимог, що мають значення для справи, а саме - акту Фінансової інспекції № 17-22/128 від 27 травня 2015 року та вимозі Фінінспекції Про усунення порушень законодавства виявлених ревізією від 22 червня 2015 року № 19-17-13-14/869 й ненадання таким доказам належної правової оцінки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки самі по собі факти періодичного залишення ОСОБА_3 території України з виїздом у Польщу в період з 09.04.2014 року до 16.09.2014 року з метою відшукання підробітку (оскільки розмір призначеної державою допомоги не є співмірним навіть з мінімальними витратами для повнолітньої особи, що здійснює догляд) не можуть вважатися належним і допустимим доказом нездійснення нею відповідного догляду за хворою сестрою, опікуном якої вона є. З пояснень, наданих ОСОБА_3 ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради, вбачається, що на час її відсутності за місцем проживання такий догляд на її прохання здійснювала їх з сестрою мати, що проживає разом з ними. Даний факт стороною позивача не спростовано, а саме, не представлено належних і допустимих доказів, що внаслідок періодичного виїзду відповідача за кордон мали місце будь-які негативні наслідки для її сестри, опікуном якої вона є.

Неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про факт перебування її за кордоном не може вважатися і таким, що вплинуло б на розмір грошової допомоги, оскільки відсутні належні і допустимі докази про отримання нею будь-яких доходів за кордоном і про їх розмір.

Такими, що не заслуговують на увагу колегії судді, є й доводи апеляційної скарги про неврахування судом вимог п.7 ч.1 ст.10, ч.2 ст.15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, що передбачають право предявлення органом державного фінансового контролю керівникам та іншим особам підприємств, установ, організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства та обов'язок службових осіб виконувати такі вимоги, оскільки встановлення прав та обовязків даним законом для певних осіб не може бути автоматично підставою для задоволення судом предявлених ними позовів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в даній справі, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, скасуванню з підстав, наведених у ній, не підлягає.

Керуючись ст.ст.305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1,2; 317 ч.1, 319 ч.1, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 соціальної політики Тернопільської міської ради відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : О.О. Загорський

ОСОБА_7