АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/843/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1448/17Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства «Агроекологія» - ОСОБА_4

на заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 січня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач звернулась до місцевого суду з вказаним позовом до ПП «Агроекологія», посилаючись на те, що06 травня 2008 року між ОСОБА_5 та ПП «Агроекологія» було укладено договір оренди належної останній земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,6233га.

Зазначає, що, після смерті 28 квітня 2015 року ОСОБА_5 вона успадкувала належну спадкодавцеві земельну ділянку та в подальшому, маючи намір самостійно її обробляти, вирішила розірвати договір оренди з відповідачем, за наявності такої можливості, передбаченої умовами договору (п.40) та письмово повідомила про свій намір відповідача, написавши відповідну заяву 25 лютого 2016 року. Проте, своїм листом від 25 березня 2016 року відповідач відмовив їй у розірванні договору оренди земельної ділянки, пославшись на вимоги ч.3 ст.31 Закону України «Про оренду землі».

З урахуванням наведеного прохала договір оренди земельної ділянки, укладений 06.05.2008 року між ОСОБА_5 та ПП «Агроекологія», зареєстрований в Шишацькому ВО Миргородського РВ Центру ДЗК від 11 грудня 2008 року за №45, розірвати; зобовязати ПП «Агроеколгія» повернути їй, ОСОБА_2, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6233 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастровий номер :00:011:0059, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 04 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія», про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки задоволено в повному обсязі.

Договір оренди земельної ділянки, укладений 06 травня 2008 року між ОСОБА_5 та Приватним підприємством «Агроекологія», зареєстрований 11 грудня 2008 року в державному реєстрі земель за №45 Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», розірвано.

Зобовязано Приватне підприємство «Агроекологія» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6233га, яка розташована на території Шишацької селищної ради, кадастровий номер :00:011:0059.

Стягнуто з Приватного підприємства «Агроекологія» (, Полтавська область, Шишацький район, с. Михайлики) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 - 1386,00 (одну тисячу триста вісімдесят шість гривень 00 коп.) грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат.

У подальшому, як убачається з матеріалів справи, 19 січня 2017 року відповідачем ПП «Агроекологія» до суду подано заяву про перегляд заочного рішення.

06 лютого 2017 року ПП «Агроекологія» подало заяву про відвід головуючому судді.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року у задоволенні заяви ПП «Агроекологія» про відвід головуючому судді Сиволапу Д.С. у цивільній справі №551/843/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року заяву Приватного підприємства «Агроекологія» про перегляд заочного рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 січня 2017 року по цивільній справі №551/843/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, залишено без задоволення (а.с.131).

З вказаним заочним рішенням від 04.01.2017 року та ухвалами від 14.02.2017 року не погодилось ПП «Агроекологія», представники якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в поданих апеляційних скаргах від 09.04.2017 року, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просять заочне рішення та відповідні ухвали скасувати, а в позові відмовити повністю.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 25.04.2017 року апеляційній скарги представників Приватного підприємства «Агроекологія» ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 09 квітня 2017 року в частині оскарження ухвал Шишацького районного суду Полтавської області про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючому від 14 лютого 2017 року у цивільній справі № 551/843/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки повернуто відповідачу.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року апеляційні скарги представника Приватного підприємства «Агроекологія» - ОСОБА_6 в частині оскарження заочного рішення від 04.01.2017 року визнано неподаними та повернуто апелянту.

З урахуванням наведеного, апеляційним судом розглядається апеляційна скарга представника ПП «Агроекологія» - ОСОБА_4 в частині оскарження заочного рішення Шишацького районного суду від 04.01.2017 року.

В обґрунтування вказаної апеляційної скарги зазначає, що неучасть відповідача в судовому засіданні спричинена обставинами, що перебувають поза вольовим впливом відповідача, а тому є наслідком обєктивних причин і перешкод, створених судом першої інстанції.

Вважає, що місцевим судом невірно визначено розмір судового збору, стягнутого з ПП «Агроекологія» на користь позивача.

Вказує, що з моменту підписання спірного договору оренди померлою фізичною особою, жодних додаткових угод в порядку, встановленому законом не укладалось та не реєструвалось, а тому позивач з юридичної точки зору не набула прав сторони по договору оренди, зокрема, і на його розірвання. Зазначає, що у справі відсутні докази виникнення у ОСОБА_2 прав орендодавця за спірним договором, а, відтак, і порушення її прав на момент звернення до суду з позовом.

Вважає, що ані заява, ані вимога позивача про намір самостійно обробляти земельну ділянку не є повідомленням у розумінні ст.148-1 ЗК України. Окрім того, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо обізнаності ПП «Агроекологія», зокрема, про банківські реквізити для виконання грошових зобовязань перед позивачем. Наведеним обґрунтовує відмову апелянта виплатити оренду плату позивачу.

У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу не визнали, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення позивача та його представника, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення місцевого суду відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що. згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №020406 від 14.03.2001 року, ОСОБА_5, на підставі рішення 16-ї сесії 23 скликання Михайлівської сільської ОСОБА_7 народних депутатів від 14.03.2001 року, передано у власність земельну ділянку площею 2,62 га у межах згідно з планом. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №278 (а.с.13).

06 травня 2008 року між ОСОБА_5 (орендодавець) та ПП «Агроекологія» (орендар) укладено договір оренди землі (а.с.6-7).

Згідно п.1-2 даного Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, загальною площею 2,62 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя, рілля 2,62 га.

Відповідно до п.8 договір укладено на 25 років.

11.12.2008 року Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вищевказаний договір зареєстрований за №45 в державному реєстрі земель (а.с.7, на звороті).

Передача земельної ділянки орендодавцем орендарю підтверджується актом прийому-передачі б/н від 11.12.2008 укладеним між сторонами договору (а.с.8).

Згідно актового запису №5, складеного Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, 26 квітня 2015 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №284385, виданим 28 квітня 2015 року (а.с.12).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАТ №489198 від 25.03.2016 року, виданого в.о. завідувача Шишацької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за реєстровим номером 348 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №56290504 від 30.03.2016 року, позивач ОСОБА_2, як спадкоємець померлої ОСОБА_5 за заповітом, набула право власності на вищевказану земельну ділянку площею 2,6233га, кадастровий номер :00:011:0059, розташовану на території Михайлівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №020406, виданого 14.03.2001 року Михайлівською сільською радою (а.10-11).

У подальшому, заявою від 25 лютого 2016 року спадкоємець ОСОБА_2 повідомила орендаря земельної ділянки в особі генерального директора ПП «Агроекологія» ОСОБА_8 про те, що, являючись спадкоємцем померлої ОСОБА_5, поновляти договори оренди земельної ділянки площею 2,62га не буде. Просить земельну ділянку не обробляти (а.с.14).

Листом-відповіддю №266 від 25 березня 2016 року ПП «Агроекологія» відмовило ОСОБА_9 у розірванні договору оренди, пославшись на те, що з переходом права власності на успадковані земельні ділянки вона отримала і обмеження у вигляді обовязку передати дані земельні ділянки в оренду, а також посилаються на статтю 651 Цивільного кодексу України, а саме: ч.1, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, вказували, що на земельній ділянці проведено великий обсяг польових робіт щодо підготовки ґрунту до посіву, вказані роботи потребували істотних затрат, а тому розірвання договору саме зараз спричинить істотні збитки підприємству (а.с.18-19).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд обґрунтовано виходив із того, при укладенні договору оренди землі сторони погодили (п.40) таку підставу розірвання договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. ОСОБА_2, яка є спадкоємцем орендодавця - померлої ОСОБА_5, не бажає вносити зміни до договору та продовжувати договірні відносини з відповідачем, при цьому, оскільки відповідач від виконання даної умови договору ухиляється, то наявні підстави для розірвання даного договору від 06.05.2008 року в судовому порядку.

Такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на нормах матеріального права, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Пунктом 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п. 26 цього договору, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Також, відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_10 та приватним підприємством «Агроекологія», оскільки сторони при укладенні договору (п.40) дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у ОСОБА_2 не виникло прав орендодавця за спірним договором, за відсутності відповідних додаткових угод, а, відтак, і порушень прав позивача за спірним договором не було, не заслуговують на увагу, оскільки не можуть бути підставою скасування рішення суду, з огляду на те, що позивач успадкувала право власності на земельну ділянку та зареєструвала його у встановленому законом порядку, вчинення інших дій для підтвердження за ОСОБА_2 свого права, законом не передбачено.

Твердження в апеляційній скарзі з посиланням на ст.148-1 ЗК України, про те, що суд першої інстанції помилково визначив правову природу заяви позивача про дострокове розірвання договору оренди землі та послався на цей доказ в мотивувальній частині рішення, що, на думку апелянта, свідчить про неправильні висновки суду щодо дійсних обставин справи, помилкове застосування норм законодавства є необгрунтованими, оскільки при вирішенні спору суд досліджував обставини справи в цілому, в тому числі був встановлений факт звернення ОСОБА_2 до відповідача з вказаною заявою та надання їй відповіді. Окрім того, вказана заява від 25.02.2016 року не розглядалася як підстава задоволення позову.

Посилання ПП «Агроекологія» на ст.148-1 ЗК України, у тому числі на положення ч.3 вказаної статті, якою передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів, є безпідставними, оскільки право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку було зареєстроване за позивачем 25.03.2016 року (а.с.10-11). При цьому ОСОБА_2 ще 25.02.2016 року, відповідною заявою про дострокове розірвання договору оренди землі, повідомила ПП «Агроекологія», що вона є спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_5. Та, згідно листа-відповіді №266 від 25 березня 2016 року, ПП «Агроекологія» в повній мірі було обізнано про набуття за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 2,62 га, яка є обєктом договору оренди землі, зареєстрованого Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 11.12.2008 року за № 45 в державному реєстрі земель (а.с.17).

Окрім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що неучасть відповідача у судовому засіданні спричинена обставинами, що перебувають поза вольовим впливом відповідача, а тому є наслідком обєктивних причин і перешкод, створених судом першої інстанції, не підтверджені належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справ, а тому колегією суддів до уваги не приймаються. Також, за змістом ч.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Твердження апелянта про невірне визначення місцевим судом розміру судового збору, який стягнуто з ПП «Агроекологія» на користь позивача, а саме 1378,00 грн. замість 1102,40 грн., є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно квитанції №1зщ5140від 05.08.2016 року ОСОБА_2 було сплачено 1102,40 грн., призначення платежу: «Судов. збір за позовом ОСОБА_9 Шишацьк. рай. суд» (а.с.2).

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 08.08.2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки та витребування земельної ділянки, залишено без руху. Визначено позивачу пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків (а.с.20).

Даною ухвалою встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме про розірвання договору оренди земельної ділянки та витребування вказаної земельної ділянки у відповідача.

На виконання вимог даної ухвали, ОСОБА_2 було надано довідку про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та доплачено 283,64 грн. судового збору, згідно квитанції №1Р11177 від 11.08.2016 року (а.с.23).

З урахуванням наведеного, районним судом при постановленні оскаржуваного заочного рішення було правомірно стягнуто з відповідача ПП «Агроекологія» на користь ОСОБА_2 - 1386,00 (1102,4+283,64) грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Агроекологія» - ОСОБА_4, - відхилити.

Заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 04 січня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1