Дата документу 23.05.2017
Справа № 334/3857/16-ц
Провадження № 2/334/445/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючої судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до кредитного договору № CL № 86734 від 09.09.2008 року ВАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») було надано кредит ОСОБА_1 на суму 8 000 грн. під 38,60% річних на строк 48 місяців із визначенням останньої дати платежу 15.08.2012 року. Проте, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за даним договором станом на 13.06.2013 року утворилась заборгованість, загальна сума якої складає 34 040 грн. 99 коп., яка складається, в тому числі,з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 7583 грн. 87 коп.; суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 0,00 грн. відсотків в розмірі 6737 грн. 32 коп. та підвищених відсотків в розмірі 19719 грн. 80 коп., у звязку з чим позивач просить стягнути на свою користь вказані кошти та кошти витрачені ним на сплату судового збору.

Позивач в судове засідання не зявився, але до матеріалів справи, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, додавши заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, вимагаючи застосувати до спірних правовідносин положення чинного цивільного законодавства України про позовну давність, оскільки позивачем був пропущений трирічний строк для звернення до суду із своїми вимогами.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані як в обґрунтування позову так і на його заперечення, вважає позов не обґрунтованим, тому підстав для його задоволення не вбачає.

Судом встановлено, що дійсно між ВАТ «Універсал Банк» (до зміни назви на ПАТ «Універсал Банк») 09.09.2008 року було укладено кредитний договір № CL № 86734 за яким ВАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») було надано кредит ОСОБА_1 на суму 8 000 грн. під 38,60% річних на строк 48 місяців із визначенням останньої дати платежу 15.08.2012 року.

Оскільки, внаслідок не виконання відповідачем своїх зобовязань за даним договором станом на 13.06.2013 року утворилась заборгованість, загальна сума якої складає 34 040 грн. 99 коп., уповноваженим представником банку 21.06.2016 року до суду була подана дана позовна заява з вимогою стягнення з відповідача ОСОБА_1 вказаної заборгованості за кредитним договором та відповідної суми сплаченого судового збору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до додатку 1 до кредитного договору, датою сплати щомісячного платежу є кожне 15-е число місяця. Також, позичальник зобовязався провести остаточне погашення кредиту до 15.08.2012р.

Отже, сторони кредитного договору встановили строк повернення кредиту (внесення щомісячних платежів) частинами, кожного 15-го числа місяця, із остаточним погашенням 15.08.2012року.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем умови кредитного договору порушувались ще з 2008 року.

Заборгованість за кредитом нею не сплачувалась, що свідчить про неналежне виконання умов цього договору.

Як вбачається з наявного в матеріалах даної цивільної справи розрахунку заборгованості за вказаним вище договором, останній платіж відповідачем був проведений ще 15.11.2008 року, тобто в строк, що лежить поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ЦК України для даного виду правовідносин.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які встановлюють (деталізують) обовязок боржника (позичальника) повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно додатку №1 до кредитного договору, датою сплати щомісячного платежу є кожне 15 число місяця.

Згідно графіку щомісячних платежів, ОСОБА_1 мала сплатити черговий платіж 15 грудня 2008 року, однак таких дій не вчинила, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Отже, в силу норми ст.253 ЦК України, кредитор дізнався про порушення свого права 16.12.2008 року., однак звернувся до суду з позовом лише у червні 2016 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Це ж у повній мірі стосується усіх платежів затверджених графіком. Тобто, 16 числа кожного місяця, кредитор дізнавався про порушення свого права, однак до суду за їх захистом звернувся із пропуском строку.

Зазначена правова позиція, щодо початку перебігу строку позовної давності викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, від 24 вересня 2014 року № 6-103 цс 14, від 12 листопада 2014 року № 6-167 цс 14, від 30 вересня 2015 року № 6-154 цс 15.

Відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за

наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч. 3ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч. 1ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з огляду на те, що представник позивача звернувся до суду за захистом свого права на повернення кредитних коштів та стягнення відсотків за користування кредитом із пропуском загального трирічного строку позовної давності для позовних вимог про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213, 215, 223 360-7 ЦПК України, ст. ст. 253, 256, 257, 258, 261, 266, 267, 526, 553,554, 610, 612, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.