Справа № 459/1927/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/603/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, з участю третьої особи - ОСОБА_11 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням суду позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором LVH9GI від 15.01.2008 року в розмірі 664648 (шістсот шістдесят чотири гривні шістсот сорок вісім) гривень 31 копійка звернуто стягнення на квартиру загальною площею 58,60 кв.м., яка розташована за адресою: Львівська обл., м. Соснівка, вул. Львівська, 27/24, та квартиру загальною площею 43,40 кв.м., яка розташована за адресою: Львівська обл., м. Соснівка, вул. Львівська, 3/7 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Львівська обл., м.Соснівка, вул. Львівська, 3/7 із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному підрозділі державної міграційної служби України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Львівська обл., м. Соснівка, вул. Львівська, 27/24 із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному підрозділі державної міграційної служби України, до повноважень якого входить питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», з кожного по 574 гривні 20 копійок понесених судових витрат.

19 серпня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом порушено норми ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в якій містяться вимоги до рішення, яким задоволено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стверджує, що суд не дослідив розрахунку заборгованості, оскільки такий не відповідає дійсності і сума коштів, яку просив стягнути банк є занадто високою. Вважає, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку. Зазначає, що судом не було витребувано в банку виписки з кредитного рахунку та платіжні документи позичальника, тому судом не досліджено обґрунтованості заборгованості, на підставі якої звертають стягнення на предмет іпотеки. Також судом не визначено початкової ціни, за якою повинна бути реалізована квартира. Посилається на те, що квартира за адресою м. Соснівка, вул. Львівська, 27/24 є єдиним житлом та іншого житла у відповідачів немає. Також звертає увагу на те, що суд зобовязаний був постановити ухвалу про закриття провадження по справі, оскільки з даного спору є вже рішення суду, яке набрало законної сили та позивач не повідомив про це суд. Просить заочне рішення суду скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

Відповідно до укладеного кредитного договору № LVH9GI від 15.01.2008 року, такий був укладений з ОСОБА_11 на суму у розмірі 220000 грн. зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення 15.01.2038 року.

Для забезпечення зобов'язань позичальника 15.01.2008 року банком укладено іпотечні договори з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за умовами якого ними надано в іпотеку належні їм квартири за адресою - Львівська обл., м. Соснівка, вул. Львівська, 27/24 та квартиру, що розташована за адресою Львівська обл., м.Соснівка, вул. Львівська, 3/7

Оскільки, позичальник свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала, у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 27.03.2014 року в загальній сумі з відсотками, пенею та комісіями становить 664648,31 грн.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів.

Розділом 6 кредитного договору встановлено відповідальність позичальника у випадку порушення ним зобов'язань, що виражена у сплаті пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.п. 3.2 договору іпотеки у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_11 свої зобов'язання належним чином не виконала, що стверджується дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості за договором з якого вбачається, що станом на 27.03.2014 р. перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 664648,31 грн., яка складається з заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованої і несплаченої пені, штрафу, в зв»язку з чим вимога позивача до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставною.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням закону.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд не дослідив розрахунку заборгованості, оскільки такий не відповідає дійсності і сума коштів, яку просив стягнути банк є занадто високою, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку є безпідставними, оскільки свого розрахунку на спростування розрахунку, поданого позивачем, до апеляційної скарги не додано, як не додано первинних касових документів про сплату кредиту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що квартира за адресою м. Соснівка, вул. Львівська, 27/24 є єдиним житлом та іншого житла у відповідачів немає не може прийматись до уваги, так будь-які питання щодо житлових прав ОСОБА_2 судом не вирішувались, а інші іпотекодавці апеляційну скаргу не подавали.

Також безпідставним є твердження апелянта, що суд зобовязаний був постановити ухвалу про закриття провадження по справі, оскільки з даного спору є вже рішення суду, яке набрало законної сили та позивач не повідомив про це суд, оскільки як вбачається з рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.06.2010 року (т.2, а.с.43) таке ухвалено щодо іншого предмета заборгованості на суму 268 930 грн. 62 коп., і ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідачами в цій справі не були, що виключає можливість застосування п.2.ч.1 ст.205 ЦПК України.

Разом з тим, оскільки згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, і в договорах іпотеки встановлено вартість квартири №24 на вул. Львівській, 27 в м. Червонограді - 168 670 грн., квартири №7 на вул. Львівській, 3 в м. Червонограді - 124 735 грн., що не було враховано судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити та доповнити абзац другий резолютивної частини рішення реченням такого змісту: «… на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна по квартирі №24 на вул. Львівській, 27 в м. Червонограді за ціною не нижче 168 670 грн., по квартирі №7 на вул. Львівській, 3 в м. Червонограді за ціною не нижче 124 735 грн.» , і в решті рішення залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2014 року змінити. Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення реченням такого змісту: «… на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна по квартирі №24 на вул. Львівській, 27 в м. Червонограді за ціною не нижче 168 670 грн., по квартирі №7 на вул. Львівській, 3 в м. Червонограді за ціною не нижче 124 735 грн.» В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_12