У х в а л а

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року, клопотання про зупинення рішення суду апеляційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 16 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково: стягнув з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь позивача 46 млн грн заборгованості за кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва 4 травня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року залишила без змін.

10 травня 2017 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини другої статті 556 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 жовтня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав, передбачених частиною другою статті 556 ЦК України, для стягнення з боржника на користь поручителя грошових коштів, які були списані з його депозитного рахунку відповідно до пункту 1.3 договору поруки у зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором. При цьому суд урахував, що дії кредитора зі списання цих грошових коштів з депозитного рахунку поручителя є незаконними, оскільки відбулися у період чинності постанови Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року, якою Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» було віднесено до категорії проблемних та запроваджено ряд обмежень у його діяльності, і зазначена сума була повернута на депозитний рахунок поручителя, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність у заставодавця права зворотної вимоги до боржника, а відтак і підстав для стягнення з нього на користь заставодавця грошових коштів, які були списані з поточного рахунку останнього відповідно до пункту 3.1 договору застави у зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором.

Порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Таким чином, вважати подану заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Отже, відсутні й правові підстави для розгляду клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року.

Керуючись частиною другою статті 360, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 травня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко