Справа № 740/2631/16-ц
Провадження № 2/740/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Талалаївської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з позовом про визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування після смерті батьків. В позові зазначила, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за життя проживали у належному їм будинку № 9 по провулку Набережний(Комсомольський) в с. Талалаївка Ніжинського району. Даний будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року обоє батьків були зареєстровані в ньому, а отже мали на нього рівні права, володіючи по 1/2 частині будинку кожен. 20 жовтня 2000 року померла мати позивача ОСОБА_4 після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно до якого входить і 1/2 частина зазначеного будинку. На випадок своєї смерті спадкодавець залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_3, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори і 04 жовтня 2002 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку(пай). 29 липня 2008 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до якого входить і 1/2 частина спірного будинку. Заповіту ОСОБА_5 не залишив, а тому ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті батька шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений законом строк, була заведена спадкова справа і видано свідоцтва про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не змогла зважаючи на те, що право власності на нього, на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21.10.1991 року, зареєстровано за ОСОБА_5, як за головою колгоспного двору, в цілому, а згідно довідки сільради, станом на 15 квітня 1991 року, в ньому були зареєстровані обоє батьків позивача, частки яких у спірному домоволодінні не виділені. 15 березня 2010 року рішенням виконавчого комітету Талалаївської сільської ради було оформлено право власності на спірний будинок, з видачею свідоцтва про право власності, в обмін свідоцтва від 21.10.1991 року, на ОСОБА_5 і ОСОБА_4 по 1/2 частині за кожним. Але зареєструвати за спадкодавцями право власності не можливо, оскільки, в звязку з їх смертю, цивільна право- та дієздатність припинена. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 9 по провул. Набережний в с. Талалаївка Ніжинського району в порядку спадкування за заповітом після смерті матері та на 1/2 вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

01 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява сина позивача ОСОБА_2, в якій він просить зупинити провадження по справі, в звязку зі смертю позивача ОСОБА_3, до вступу ним у спадкові права.

03 березня 2017 року на запит суду надійшла спадкова справа, заведена щодо майна померлої 22 липня 2016 року ОСОБА_3, згідно якої спадщину після смерті матері прийняв ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - представник Талалаївської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до акту відводу місця під забудову житлового будинку від 21.04.1966 року, свідоцтва про забудову садиби від 25.04.1966 року, рішення від 09.08.1966 року ОСОБА_5, як забудовнику, було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с. Талалаївка по провулку Комсомольський, 9(а.с.15-18).

З свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 21.10.1991 року (а.с.19) вбачається, що право власності на житловий будинок № 9 по провул. Комсомольський в с. Талалаївка Ніжинського району зареєстроване в цілому за головою колгоспного двору ОСОБА_5

Довідкою Талалаївської сільської ради від 24.03.2010 року № 422 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння розташоване по провул. Комсомольський, 9 в с. Талалаївка Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали ОСОБА_5 голова двору та його дружина ОСОБА_4 (а.с 23).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як члени колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок. Отже їм належало по 1/2 частині вказаного будинку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, необхідність складання якого на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_4 померла 21.10.2000 року.

Довідкою Талалаївської сільської ради, що мається в матеріалах справи, доводиться факт, що на момент смерті ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 (а.с.23)

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на запит суду, ОСОБА_4 належним їй за життя майном розпорядилася на користь своєї дочки ОСОБА_3, склавши заповіт 22 квітня 1999 року (а.с.63). Остання прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. ОСОБА_5 від належної йому обовязкової частки в спадщині відмовився. 04.10.2002 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку.

Згідно свідоцтва про смерть(а.с.10) ОСОБА_5 помер 29 липня 2008 року.

На а.с.43 мається довідка Талалаївської сільської ради № 341 від 10.03.2010 року, згідно якої на момент смерті ОСОБА_6 разом з ним за адресою: с. Талалаївка по провулку Комсомольський, 9 проживала його дочка ОСОБА_3

Наданою на запит суду копією спадкової справи № 608/2010, заведеної щодо майна ОСОБА_5, підтверджується, що спадщину, як єдиний спадкоємець за законом, прийняла його дочка ОСОБА_3 10 вересня 2010 року їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.11-12).

Довідкою КП «Ніжинське МБТІ» від 12.07.2016 року доводиться, що станом на 31.12.2012 року будинок по провулку Комсомольський, 9 в с. Талалаївка був зареєстрований на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за головою колгоспного двору ОСОБА_6 (а.с.20).

Відповідно до виписки з рішення виконкому Талалаївської сільської ради від 15 березня 2010 року № 29, згідно якого було вирішено оформити право приватної власності з видачею відповідного свідоцтва в обмін на свідоцтво від 21.10.1991 року на будинок № 9 по провулку Комсомольський в с. Талалаївка Ніжинського району за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках по 1/2 за кожним (а.с.22). Але, зважаючи на те, що дане рішення було прийняте після смерті батьків ОСОБА_3, то зареєструвати право власності у встановленому законом порядку не можливо, оскільки право- та дієздатність особи втрачається з її смертю.

На підставі рішення сесії Талалаївсьої сільської ради від 13 листопада 2015 року назву провулку Комсомольський змінено на Набережний (а.с. 24).

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 мала право на визнання за нею власності на належні частки спадкового будинку після смерті батьків.

З свідоцтва про смерть на а.с.32 вбачається, що ОСОБА_3 померла 22 липня 2016 року.

Відповідно до спадкової справи № 100/2016 спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_2.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1261 ЦК України, ст. ст.213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 9 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по провулку Набережний в с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 22 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1