Справа № 643/6475/16-ц
Провадження № 2/643/479/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І., Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 31 травня 2016 року з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2, у якому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, складеним 12.02.2013 року, після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 13 березня 2015 р., упродовж трьох місяців.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з липня 2010 року вона постійно проживала разом із своїм батьком ОСОБА_6, який помер 10.05.2012 р. та бабусею ОСОБА_5 у трикімнатній квартирі № 96 по вул. Бучми (колишня Уборевича), 42-А в м. Харкові, доглядала за ними, коли вони хворіли. У 2010 році її батько ОСОБА_6 звертався до паспортного столу з метою зареєструвати її за місцем їхнього проживання, проте йому було відмовлено через відсутність у батька свідоцтва про право на спадщину після смерті дідуся. В звязку з тим, що вона, позивач, була вагітна, їй необхідна була реєстрація, тому її 13.09.2011 р. зареєстрували за іншою адресою її другої бабусі по материнській лінії: Харківська область, Коломацький район, с. Білоусове, вул. Гагаріна, 9, у будинку не придатному для проживання, де вона не проживала жодного дня. За життя 12.02.2013 року її бабуся, ОСОБА_5, склала заповіт, яким заповідала усе своє майно їй, позивачу ОСОБА_1 13.03.2015 року померла її бабуся ОСОБА_5, в цей час вона, позивач, була на шостому місяці вагітності з третьою дитиною. Враховуючи те, що, позивач є спадкоємцем за заповітом, і, з 2010 року постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона вважала себе такою, що прийняла спадщину, і тому, народивши за цей час трьох малолітніх дітей, які з дня народження постійно проживають разом з матірю - позивачем у зазначеній квартирі, особисто не звернулась до нотаріуса у передбачений законом строк для отримання свідоцтва про право на спадщину, а довірилася своїй сестрі ОСОБА_2, яка, враховуючи її зайнятість, пообіцяла самостійно оформити спадщину на двох сестер, казала що для оформлення спадщини необхідний додатковий час. На початку 2016 року вона дізналась, що її ввели в оману. 11.05.2016 року вона із запізненням написала заяву до Одинадцятої ХДНК про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті померлої 13.03.2015 р. ОСОБА_5 13.05.2016 р. державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача вважає позов безпідставним, посилаючись на те, що причини пропущення строку для прийняття спадщини, що викладені позивачем у позовній заяві, не є поважними (а.с.138-141).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, зазначивши, що, позивач та її троє малолітніх дітей мають статус багатодітної малозабезпеченої родини, іншого житла, ніж квартира АДРЕСА_1 не має, на теперішній час вагітна на четверту дитину. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, з липня 2010 року проживала постійно разом з батьком ОСОБА_6, бабусею ОСОБА_5 та трьома малолітніми дітьми, за якими здійснювала постійний догляд. Позивач була юридично необізнана із порядком прийняття спадщини, від спадщини не відмовлялась, тому вважала себе такою, що прийняла спадщину, та повністю довірилась своїй сестрі, відповідачу у справі, яка пообіцяла їй оформити спадщину на двох, віддала відповідачу усі правовстановлюючі документи на квартиру, технічний паспорт, свідоцтва про смерть батька та бабусі, у зв'язку з чим не звернулась до нотаріуса у передбачений законом строк для отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач не претендує на права відповідача на її частину спадщини, намагається оформити ту частину спадщини, яку їй заповідала бабуся. Ніхто із спадкоємців не оформлював свого права на спадщину та не отримував свідоцтва про право на спадщину.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечував, обґрунтовуючи свої доводи тим, що згідно розясненням Вищого Спеціалізованого Суду України, фактичне проживання позивача у квартирі у продовж шести років, не може вважатися підставою для визнання причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини поважною, а тому вважає, що у позові необхідно відмовити.

Треті особи в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином, від Одинадцятої ХДНК надійшла письмова заява про розгляд справи без участі її представника (а.с.137).

В судовому засіданні ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, як свідки, показали, що, вони є сусідами позивача, яка з 2010 року постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїми батьком та бабусею та разом зі своїми малолітніми дітьми, та проживає по теперішній час. ОСОБА_1 постійно доглядала свою бабусю ОСОБА_5, яка була прикована до ліжка, по день її смерті, відповідача ОСОБА_2 ніколи не бачили. Зі слів ОСОБА_1 їм відомо, що її сестра по матері ОСОБА_2 пообіцяла їй оформити спадщину на них двох, але обманула її, заволодівши документами на квартиру, та намагається позбавити житла.

ОСОБА_12 в судовому засідання, як свідок показав, що він є рідним дядьком позивача та відповідача, ОСОБА_1 передала йому всі документи на квартиру для зберігання. Після смерті ОСОБА_5 позивач повідомила його, що її сестра ОСОБА_2 пообіцяла допомогти їй в оформленні спадщини, та він особисто передав ОСОБА_1 документи на квартиру, які остання передала ОСОБА_2 для оформлення спадщини. Через деякій час він дізнався від ОСОБА_1, що ОСОБА_2 її обманула, спадщину не оформила, документи забрала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 12.10.2016 року, трикімнатна квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_6 і ОСОБА_5 2/3 частини квартири; та на праві приватної власності за ОСОБА_6 1/3 частина (а.с.89).

Позивач ОСОБА_1 разом із своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.43), проте з 2010 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (колишня Уборевича), 42-А, кВ. 96, де проживала на час смерті свого батька ОСОБА_6, який помер 10.05.2012 р. та бабусею ОСОБА_5, яка померла 13.03.2015 року, та проживає по теперішній час, що не оспорюється сторонами у справі.

Позивач, за цей час народила трьох дітей: ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.15-17), та постійно проживаючи у ІНФОРМАЦІЯ_10, доглядала свого батька та прикуту до ліжка бабусю. Померла ОСОБА_5, її син ОСОБА_6, та її онука ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми жили однією сімєю, що підтверджується показами свідків.

Всі троє малолітніх дітей проживають з дня їх народження по теперішній час з матірю ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 (нині Бучми) міста Харкова, що підтверджується показами свідків, квитанціями особовими картками Дитячої поліклініки № 13, в якій обслуговуються діти за місцем їх фактичного проживання, на отримання дитячого харчування та квитанціями на часткову оплату комунальних послуг після смерті ОСОБА_5

Згідно даним Соціального паспорту багатодітної родини, виданого 31.03.2017 р. Шелестівською сільською радою Коломакського району Харківської області, та даним Акту обстеження умов проживання позивачки з дітьми за місцем їх зареєстрованої адреси (вул. Гагаріна, буд. 9, села Білоусове, Коломацького району, Харківської області), виданого 29.06.2016 р. Коломацьким районним центром соціальних служб сімї, дітей та молоді, будинок № 9 для проживання є незадовільним (а.с.40,143).

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законом чи міжнародним договором України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», кожному, хто на законних підставах перебуває а території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання визначено житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одинці, в якому особа проживає.

Померла ОСОБА_5 є бабусею позивача, що підтверджується Витягом з Державного Реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 11.10.2016 р. № 9 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 та свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.12,90).

12.02.2013 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповідала усе своє майно, де б таке не було та з чого б таке не складалось, що буде належати на день її смерті, та що вона за законом буде мати право, ОСОБА_1. Заповіт посвідчено у присутності двох свідків державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК ОСОБА_16 та зареєстровано за № 2-55 (а.с.19).

ОСОБА_17 померла 13.03.2015 року.

Встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом, минув 13 вересня 2015 року.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_5, звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно 11 травня 2016 р., тобто з пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку (а.с.20).

Згідно положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як зазначено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідач ОСОБА_2, є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 за законом, у суду відсутні відомості про прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_5

Згідно постанови державного нотаріуса Одинадцятої ХДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2016р., у зв'язку із пропуском позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 (а.с.20).

Позивач протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України,із заявою про відмову від спадщини до нотаріуса не зверталася. Ніхто із спадкоємців Свідоцтва про право на спадщину не отримував.

ОСОБА_1 та її троє малолітніх дітей іншого житла, крім кв. 96 у домі № 42-А по вулиці Бучми міста Харкова, не мають.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті.

Позивач була зайнята через наявність малолітніх дітей та через свою вагітність, фактично проживала разом із заповідачем, вважала себе такою, що прийняла спадщину, довірилася своїй сестрі ОСОБА_2, яка пообіцяла самостійно оформити спадщину на двох, віддала останній правовстановлюючі документи на квартиру, та своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Суд прийшов до висновку, що причини, внаслідок яких позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5, є поважними.

Таким чином, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтовані, доведені та не спростовані відповідачем, та такі що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 3,10,11,60, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН НОМЕР_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої 13 березня 2015 року ОСОБА_5, терміном у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій