Справа № 495/160/17
№ провадження 2/495/959/2017
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 червня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, та уточнивши 22.03.2017 року свої позовні вимоги остаточно просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, разом із визначеними у договорі відсотками за користування чужими коштами у загальній сумі 77 тис 340 доларів США, що еквівалентно 2 034841 грн., а також застосувати до відповідача відповідальність у порядку ч.2 ст.625 ЦК України та додатково стягнути з останнього 3 відсотки річних у розмірі 73632 доларів США, та стягнути з відповідача та користь позивача судовий збір, вказуючи на те, що 17.02.2014 року між ОСОБА_2 Юрієвичем та ОСОБА_1 у простій письмовій формі був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу 35400 доларів США, за умови сплати 3 % від суми позики щомісячно, 14-го числа кожного місяця.

ОСОБА_2 зобовязався повернути борг за першою вимогою ОСОБА_1, за умови попередження його за два місяці до повернення.

Проте, після отримання вказаної суми грошей відповідач від щомісячної сплати відсотків від суми боргу ухилився, і від моменту отримання позики та написання боргової розписки, жодного місяця відсотки із суми позики не сплачував.

У звязку із порушенням відповідачем визначеного договором обовязку щодо сплати процентів, позивач зазначає, що 14.08.2014 року звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення всієї суми позики, разом із процентами згідно розписки.

Проте, ОСОБА_2 гроші не повернув, вказуючи на тимчасові ускладнення. Пізніше відповідач почав ухилятись від спілкування з позивачем, а останнім часом взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав наведених у позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог частково заперечував, вказуючи, що в частині стягнення 4240 доларів США позивачу необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання визначеного у гривнях, не заперечує проти стягнення 74 694 доларів США у гривні відповідно до курсу НБУ на день ухвалення рішення по справі.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 17.02.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Юрієвичем у простій письмовій формі було укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи /л.с.7/.

Так, у відповідності до вищевказаного договору, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав у борг від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти в сумі 35400 доларів США, та зобовязався сплачувати 3% щомісячно, 14-го числа місяця, зобовязавшись при цьому повернути усю суму за потребою, за умови попередження його за 2 місяці до повернення /л.с.7/

Після отримання вказаної суми грошей, відповідач від щомісячної сплати відсотків від суми боргу ухиляється, і від моменту отримання позики та написання боргової розписки, жодного місяця відсотки із суми позики не сплачував.

У звязку із порушенням відповідачем визначеного договором обовязку щодо сплати процентів, позивач 14.08.2014 року звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про повернення всієї суми позики, разом із процентами згідно розписки.

Проте, ОСОБА_2 гроші не повернув, від повернення ухиляється.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із даних НБУ, комерційний курс купівлі долара США до гривні станом на 01.06.2017 року становив 26,31 грн., а отже сума заборгованості складає 35400 доларів США х 26,31 грн. = 931374 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже судом встановлено, що у договорі розмір процентів визначений - 3 % від суми позики щомісяця до дня повернення позичальником позики, період користування чужими грошовими коштами становить з 17.02.2014 року по 01.06.2017 року, а отже сума процентів за період користування чужими грошовими коштами підлягає стягненню у розмірі 41940,285 доларів США, що станом на день винесення рішення еквівалентно 1103448,89 грн. Розрахунок має бути розрахований наступним чином:

35400 доларів США (сума основного боргу)*3%=1062 доларів США відсотки,які відповідач має сплачувати позивачу за договором позики від 17.02.2014 року щомісячно.

Період часу з 17.02.2014 року по 01.06.2017 року становить 3 роки 3 місяці та 15 днів, тобто 39 місяців 15 днів.

1062(відсотки щомісяця)*39 міс=41418 доларів США відсотки за 39 місяців прострочки.

1062:30,5*15=522,285 доларів США відсотки за 15 днів прострочки.

Таким чином, відсотки за весь період прострочення з моменту укладення договору до моменту винесення рішення судом становить 41418+522,285 доларів США=41940,285 доларів США, що еквівалентно 1103448,89 грн.

Позивач у своєму позові також просив застосувати до вказаних правовідносин ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути з відповідача 3 відсотка річних у розмірі 73632 доларів США.

Представник відповідача, заперечуючи проти вказаних позовних вимог просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, вказуючи на те, що у правовій позиції Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі №6-771цс15 висловлено про те, що застосування положення ч.2 ст.625 ЦК України можливе лише коли предметом договору була грошова одиниця України - гривня, а не іноземна валюта.

Так, в судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи представника відповідача, оскільки у Постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року по справі №6-771цс15 йдеться саме про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає грошова одиниця гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає. Тому, застосування норми частини другої ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача за вимогою позивача має бути стягнуто 3 відсотки річних у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, за наступним розрахунком:

931374 грн. (сума боргу, визначена у гривневому еквіваленті )*3%=27940,41 грн. (3% річних за один рік прострочення).

З урахуванням того, що період прострочення становив 3 роки 3 місяці та 15 днів, суд приходить до наступного.

27940,41*3 роки прострочення=83821,23 грн.

3 місяці 15 днів=105 днів прострочення,

27940,41/365(днів у році)*105 (днів прострочки)=8037,65 грн. (3 % річних за період 3 місяці 15 днів).

Загальний розмір 3% річних за весь період прострочення складатиме:

83821,23+8037,65=91858,88 грн.

Що стосується стягнення судових витрат по справі на користь позивача суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 17.02.2014 року у розмірі 2 034 822,89 грн. (два мільйони тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять дві гривні вісімдесят девять копійок), яка складається з: 35400 доларів США, що еквівалентно 931 374 грн.(згідно курсу НБУ станом на 01.06.2017 року)- основний борг; 41940,285 доларів США, що еквівалентно - 1 103 448,89 грн. (згідно курсу НБУ станом на 01.06.2017 року) - відсотки за договором позики від 17.02.2014 року у розмірі 3% щомісячно), стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в порядку ст.625 ЦК України три відсотки річних у розмірі 91 858,88 грн. (девяносто одна тисяча вісімсот пятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок), та суми судового збору у розмірі 6890 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягають стягненню з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 524,533,536,625,1046,1047-1049 ЦК України, ст. ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 17.02.2014 року у розмірі 2 034 822,89 грн. (два мільйони тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять дві гривні вісімдесят девять копійок), яка складається з:

- 35400 доларів США, що еквівалентно 931 374 грн.(згідно курсу НБУ станом на 01.06.2017 року)- основний борг;

- 41940,285 доларів США, що еквівалентно 1 103 448,89 грн.(згідно курсу НБУ станом на 01.06.2017 року)- відсотки за договором позики від 17.02.2014 року у розмірі 3% щомісячно).

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в порядку ст.625 ЦК України три відсотки річних у розмірі 91 858,88 грн. (девяносто одна тисяча вісімсот пятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн.

В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: