АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року

в справі за скаргою ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: старший державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ЯрехаПавло Володимирович, стягувач: публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», на дії державного виконавця.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скаргу залишено без розгляду з підстав відсутності поважності причин для поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, неналежність і необ'єктивність дослідження доводів скаржника, просить скасувати ухвалу районного суду, а справу передати для до того ж суду для вирішення питання про відкритті провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу,вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Залишаючи подану по справі позовну заяву без розгляду, районний суд виходив з того, що заявник пропустив визначений законом строк на звернення в суд зі скаргою на дії державного виконавця та не довів поважність причин його пропуску.

Між тим, колегія суддів визнає вказані висновки суду першої інстанції поспішними, зробленими судом з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.

Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч. 1 ст. 385 ЦПК України).

З огляду на викладені вище вимоги закону, важливе значення для вирішення питання про дотримання чи недотримання заявником процесуального строку на подання скарги в порядку розділу VII ЦПК України має встановлення судом, за допомогою належних та допустимих доказів, моменту початку перебігу строку, передбаченого ч. 1 ст. 385 ЦПК України.

Звертаючись з клопотанням про поновлення строку оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця щодо відкриття та наступного здійснення виконавчого провадження, ОСОБА_1 посилався на те, що у встановленому законом порядку не був проінформований про існування відкритого щодо нього виконавчого провадження, на адресу його місця проживання не направлялися відповідні копії процесуальних документів, а про наявність оскаржуваних документів дізнався з відкритих джерел.

Між тим, районний суд належним чином не врахував зміст клопотання, не вжив заходів щодо перевірки вказаних у ньому обставин, що призвело до поспішних висновків про відсутність підстав до визнання поважності причини пропуску скаржником строку звернення до суду.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться в абз. 4 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Між тим, в порушення вимог зазначеної постанови, районний суд при наявності клопотання про поновлення строку звернення в суд зі скаргою на дії державного виконавця на стадії прийняття такої скарги залишив її без розгляду.

Окрім цього, районний суд не врахував положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод згідно яких кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи питання поважності причин пропуску скаржником строку на подання скарги, не звернув уваги на вищевказані вимоги Закону, не перевірив дотримання державним виконавцем вимог щодо направлення стороні виконавчого провадження копії оскаржуваної постанови та не дав оцінки поясненням скаржника про те, що про наявність постанови останній дізнався з мережі Інтернет, помилково встановивши, що початком строку звернення в суд зі скаргою є момент винесення відповідних постанов державним виконавцем, а не день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (момент отримання процесуального документу).

За таких обставин, колегія суддів визнає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до залишення поданого по справі позову без розгляду, а тому оскаржувана ухвала районного суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а питання прийняття скарги передати на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року скасувати, а питання прийняття скарги передати на новий розгляд до того ж суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2610/20729/2012

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6801/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.