Справа № 148/810/17
Провадження №2/148/474/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С. О.

при секретарі Новаленко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині, справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинської міської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2, який постійно проживав і був прописаний в м. Тульчині Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1

Він є сином померлого, а тому відноситься до спадкоємців за законом першої черги. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом та пережилої дружини, у спадкодавця немає. Таким чином йому належить право на прийняття спащини після смерті його батька. Але оформити свої спадкові права через державну нотаріальну контору він не має можливості зі слідуючих підстав.

Квартира, яка входить до складу спадкового майна, належала його батькові як члену житлово-будівельного кооперативу №5 м.Тульчина. За вказану квартиру батьком була повністю сплачена її вартість у вигляді пайових внесків. Дана обставина підтверджується довідкою ЖБК №5 від 18.07.1989 №80 та довідкою голови правління ЖБК №5 від 18.12.2003.

Статтею 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який діяв на час відкриття спадщини, було встановлено, що член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Згідно ст.384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до п.3.3. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі входить до складу спадщини.

А тому він вважає, що спадкова квартира на законних підставах належала його батькові ОСОБА_2, хоча своє право власності він не зареєстрував, так як на той час не було обов'язкової вимоги щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

В зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкову квартиру на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини 23.01.2017 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №261/02-32, якою було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька.

В зв'язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 і яке складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., та належала ОСОБА_2 на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу №5 від 18.07.1989 №80.

Позивач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримує. На задоволенні позову наполягає.

Відповідач - представник Тульчинської міської об'єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням представником відповідача позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Так, при розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, який в свою чергу являвся батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.5) та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщин залишилось спадкове майно, яке складається з квартири № АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 як члену житлово-будівельного кооперативу №5 м.Тульчина. За вказану квартиру ОСОБА_2 була повністю сплачена її вартість у вигляді пайових внесків, що підтверджується копією довідки ЖБК №5 від 18.07.1989 №80 (а.с.15) та копією довідки голови правління ЖБК №5 від 18.12.2003 (а.с.14).

Позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру № АДРЕСА_1 йому було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_2 наступила до 01.01.2004, тому до даних правовідносин застосуванню підлягають норми ЦК УРСР (в ред.1963 р.).

Згідно із вимогами ч.1 ст.524 України (1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР України (1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, прийнята позивачем спадщина належить йому з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_1 на випадок своєї смерті заповіту не залишив, а тому спадкування у даному випадку здійнюється за законом та його син ОСОБА_1 - позивач у справі, як спадкоємець першої черги за законом, продовжуючи проживати у квартирі № АДРЕСА_1 після його смерті, вступив у фактичне володіння спадковим майном, тобто ввважається таким, що прийняв спадщину, однак у встановленому законом порядку він не оформив своє право на спадкове майно, хоч набув право на спадкування даної квартири.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Згідно ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 (який діяв на час відкриття спадщини), член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно.

Відповідно до п.3.3. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі входить до складу спадщини.

Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно копії спадкової справи №35/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.28-34) вбачається, що 23.01.2017 ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини.

Оскільки позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, проте не може нотаріально оформити право на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, так як відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та відсутній інший спосіб визнання права на спадкування,тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись п.1, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, п.1 та п.3.3. листа ВССУ у «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, ст.15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991, ч.1 ст.524, ст.529, ч.1 ст.548, ст.549 ЦК УРСР 1963 року, ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Тульчинської міської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на:

-двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., яка належала померлому на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу №5 від 18.07.1989 за №80.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: