Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1513/17
Провадження №: 2-н/332/221/17
У Х В А Л А

іменем України

08 червня 2017 р. суддя Заводського районного суду міста Запоріжжя Сінєльнік Р.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації,-

ВСТАНОВИВ:

КП «Водоканал» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, мотивуючи тим, що боржник не виконав свої зобовязання щодо оплати наданих послуг.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та доданих документів вбачається спір про право.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснив, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність складає три роки.

Згідно долученого до заяви розрахунку, заборгованість нарахована за період з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2017 року та складає 11105,80 грн., але в заяві про видачу судового наказу заявник просить суд стягнути заборгованість у розмірі 31203,85 грн., з них: сума заборгованості станом на 01.10.2014 р. 20098,05 грн., за рішенням суду від 17.03.2009 року за період з 01.02.2000р. до 01.01.2007 р. на суму 3406,80 грн. складає: 2011,46 грн. (3406,80 грн. 1395,34 грн. = 2011,46 грн.). Повного розрахунку суми заборгованості за період до 01.10.2014 року до заяви не долучено, розрахунок зроблений лише за період з жовтня 2014 р. по квітень 2017 р. Крім цього КП «Водоканал» заявлено вимоги за межами позовної давності, за період з 2000р. по 2009р., що в порядку наказного провадження позбавляє боржників права зробити заяву про застосування строку позовної давності. Також наявність рішення суду про стягнення заборгованості з боржників не дає заявнику права на звернення до суду повторно з вимогою про стягнення цієї ж заборгованості і є підставою для відмови у відкритті провадження в цій частині.

Таким чином, розглянувши заяву та дослідивши додані до заяви документи, суд дійшов висновку, що заявнику необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки з матеріалів справи вбачається спір про право.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 боргу по оплаті за воду і послуги каналізації.

Розяснити заявнику право на звернення до суду з вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Сінєльнік Р.В.