ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/582/17
Провадження № 2/210/985/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" травня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого-судді: Літвіненко Н. А.,
за участі секретаря: Севанян М. Б.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Дзержинський районний відділ в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

09 лютого 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулись позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, із вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують на ті обставини, що Позивачу - ОСОБА_2 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24274990 від 15.07.2014 року виданий приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 належить на праві спільної приватної часткової власності ? частка житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня вул. Димитрова)АДРЕСА_1
Неповнолітній дочці ОСОБА_3 (законний представник) ОСОБА_4 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18215700 від. 25.02.2014 року виданий приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_7 належить на праві спільної приватної часткової власності інша ? частка житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня вул. Димитрова)АДРЕСА_1 .
Вже більше 10-ти років проживають у житловій квартирі за адресою м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (Димитрова) АДРЕСА_2, сім`я у складі трьох осіб: мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_3, донька ОСОБА_4, без реєстрації за місцем проживанням, що підтверджується актом про проживання від 01.02.2017 року.
На сьогоднішній день сімя і на разі мешкає у зазначеній квартирі сплачує комунальні послуги, які нараховуються, ведуть домашнє господарство, утримують квартиру у належному та комфортному стані для проживання.
Наразі у квартирі залишається бути зареєстрована відповідачка по справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вже більше 10-ти років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Димитрова) та не сплачує комунальні послуги, які на неї нараховуються. Також, ОСОБА_5 не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Відповідач була зареєстрована ще попередніми власниками житлової квартири (спадкодавцями), а тому місце знаходження відповідача наразі не відомо, крім того відповідачка не перебуває з позивачами у будь-яких родинних відносинах.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто з позивачів не чинили. Відповідач добровільно визначила собі інше місце проживання і даною житловою квартирою не користується вже понад 10-ти років без поважних причин.
Отже, на їх думку, відповідач, перебуваючи на реєстраційному обліку за адресою: у квартирі АДРЕСА_3 (Димитрова), чинить їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власним майном.
На підставі викладеного позивачі просять задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі.
Позивачі у судове засідання не з'явилась, кожен окремо, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_5 до зали суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем своєї реєстрації, причини неявки суду не повідомила.
Представник третьої особи, Дзержинського РВ ГУ ДМС в Дніпропетровській області, до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_6,у судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.
Суд, взявши до уваги заяви позивачів, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.
Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).
Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.
З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24274990 від 15.07.2014 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 належить на праві спільної приватної часткової власності ? частка житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня вул. Димитрова)АДРЕСА_1
Неповнолітній дочці позивача ОСОБА_3 (законний представник) ОСОБА_4 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18215700 від. 25.02.2014 року виданий приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу, Дніпропетровської області ОСОБА_7 належить на праві спільної приватної часткової власності інша ? частка житлової квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (колишня вул. Димитрова)АДРЕСА_1 .
Вже більше 10-ти років проживають у житловій квартирі за адресою м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО (Димитрова) АДРЕСА_2, сім`я у складі трьох осіб: мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_3, донька ОСОБА_4, без реєстрації за місцем проживанням, що вбачається з акту про проживання від 01.02.2017 року.
На даний час у квартирі залишається бути зареєстрована відповідачка по справі - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вже більше 10-ти років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Димитрова) та не сплачує комунальні послуги, які на неї нараховуються. Також, ОСОБА_5 не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має. Відповідач була зареєстрована ще попередніми власниками житлової квартири (спадкодавцями), а тому місце знаходження відповідача наразі не відомо, крім того відповідачка не перебуває з позивачами у будь-яких родинних відносинах.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто з позивачів не чинили. Відповідач добровільно визначила собі інше місце проживання і даною житловою квартирою не користується вже понад 10-ти років без поважних причин.
Будучи зареєстрованими у зазначеній житловій квартирі Відповідач не набуває за фактом реєстрації ніяких майнових прав відносно володіння та розпорядження, відповідно, будучи знятим з реєстрації з квартири, ніяких майнових прав не втрачає.
Натомість, подальша формальна реєстрація Відповідача в житловій квартирі є порушенням прав на безперешкодне користування квартирою, а також Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Факти викладені в позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, актом з місця проживання, іншими довідками.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України).
Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Так, судом встановлено, що відповідач у справі не будучи власником житлового будинку, залишається зареєстрованим у ньому, однак тривалий час не проживає у будинку, що належить на праві спільної часткової власності позивачам, поважні причини його відсутності за місцем реєстрації судом не встановлені, що свідчить про вчинення ним перешкод у користуванні власністю власнику, позивачам, при цьому між сторонами відсутня домовленість щодо збереження права на житло, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задовольняє їх.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким що втратив право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для подальшого зняття останнього з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати сплачені за подання позову, а саме в розмірі 640,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.. 71, 72 ЖК України, 16, 391 ЦК України, ст.ст.15, 60, 88, 212, 215-218, 223-230, 294 ЦПК України, суд, -

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, судовий збір у розмірі 640,00 гривень.
Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. А. Літвіненко