Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/797/17

29 травня 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Гураша М.В.

секретаря: Шпитко М.І.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача адвоката: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Івано-Франківської області, відділу Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 міської ради Івано-Франківської області, відділу Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав і суду пояснив, що він народився 22 квітня 1957 року в м.Надвірна Івано-Франківської області.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради від 02.03.2006 року №2496-ХХІХ-06 затверджено уточненні дані матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що розташовані на вул.Соборна, 10 в м.Надвірна згідно технічного звіту ПП «Експертно-Кадастровий Центр». Передано у спільну сумісну власність йому та його матері ОСОБА_6 земельні ділянки на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,1214 га., а саме: - площею 0,1000 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,0214 га., для ведення особистого селянського господарства. Вирішено оформити йому та ОСОБА_6 державні акти на право власності на земельні ділянки.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради від 15.02.2007 року №596-ІХ/2007 внесено зміни в рішення міської ради від 02.03.2006 року №2496-ХХІХ-06, а саме викладено пункт другий рішення в наступній редакції: «Передати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність земельну ділянку на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,1000 га. (земельно-кадастровий номер :02:001:0528) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, які були в їхньому користуванні». Доповнено рішення пунктом «три» наступного змісту: «Передати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,0214 га. (земельно-кадастровий номер :02:001:0529) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, які були в його користуванні».

На підставі вказаного рішення він та ОСОБА_6 розробили технічну документацію по складанню державного акту кадастровий номер: :02:001:0528.

04.08.2007 року ОСОБА_6, тобто його мати померла, про що 06.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5 районного управління юстиції Івано-Франківської області в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 151.

Після смерті останньої, відповідно до ст.ст.1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на земельну ділянку по вул.Соборна, 10, спадкоємцем якого є він.

19.11.2008 року державним нотаріусом ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкове майно складається із ? частини домоволодіння №10, що знаходиться по вул.Соборна в м.Надвірна Івано-Франківської області.

Іншу ? частину вказаного домоволодіння він набув у власність на підставі договору дарування від 08.09.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2360.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він продовжив приватизацію земельної ділянки повідомивши проектанта про смерть матері.

14.07.2009 року позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (земельно-кадастровий номер :02:001:0528), згідно з яким йому та його матері ОСОБА_6 по ? частині належить земельна ділянка площею 0,1000 га. по вул.Соборна, 10 в м.Надвірна, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Отримавши державний акт він не звернув увагу, що ? частина земельної ділянки оформлена на померлу матір ОСОБА_6, так, як на титульному аркуші акту власником вказаний він. Вказану помилку він виявив на початку березня місяця 2017 року.

Зазначення ОСОБА_6 в Державному акті, як співвласника земельної ділянки після її смерті суперечить чинному законодавству так, як згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, оформлення Державного акту на померлу є помилкою.

Помилка, щодо власника земельної ділянки в Державному акті порушує права по розпорядженню вказаною земельною ділянкою та позбавляє його право належним чином успадкувати вказану земельну ділянку після смерті матері.

Враховуючи те, що він, як спадкоємець, прийняв спадщину після смерті матері, а також те, що померла ОСОБА_6 за життя розпочала процедуру приватизації, проте права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєструвала, він змушений в судовому порядку визнавати за собою право в порядку спадкування за законом на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючого документу на зазначену вище земельну ділянку.

Просить постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯЖ № 633315 про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Соборна, 10, в м.Надвірна Івано-Франківської області, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:001:0528, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, виданий 14.07.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 80 та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та отримання на його ім'я правовстановлюючого документу, на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул.Соборна, 10 в м. Надвірна Івано-Франківської області.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради Івано-Франківської області в судовому засіданні не заперечив проти задоволення даного позову предявленого ОСОБА_1

Представник відповідача відділу Держгеокадастру у ОСОБА_5 районі в судове засідання не зявився, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Однак в суд поступила заява за підписом заступника начальника управління начальника відділу у ОСОБА_5 районі, в якій він просить дану справу слухати у відсутності їх представника і не заперечує проти задоволення даного позову (а.с.21).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, виправлення в державному акті не допускається.

Частиною 1 ст. 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Частинами 1, 2 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-46цс14 та від 06 лютого 2013 року у справі №6-103цс12, відповідно до статі 126 (в редакції чинній до 05.03.2009 року), статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до п.«г» ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам

та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю шляхом

визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого

самоврядування.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, згідно ч.1 ст.155 ЗК України.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

За ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України у безоплатну приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі закону №139-У від 14 вересня 2006 року) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом № 509-У! від 16 вересня 2008 року).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.3 ст.116 ЗК).

Відповідно до абзацу 6 п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В силу ч.ч.1, 4 ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання.

В судовому засідання встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 22 квітня 1957 року в м.Надвірна Івано-Франківської області (а.с.15).

Рішенням ОСОБА_5 міської ради від 02.03.2006 року №2496-ХХІХ-06 затверджено уточненні дані матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що розташовані на вул.Соборна, 10 в м.Надвірна згідно технічного звіту ПП «Експертно-Кадастровий Центр». Передано у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_6 земельні ділянки на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,1214 га., а саме: - площею 0,1000 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,0214 га., для ведення особистого селянського господарства. Вирішено оформити ОСОБА_1 та ОСОБА_6 державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с.10).

Рішенням ОСОБА_5 міської ради від 15.02.2007 року №596-ІХ/2007 внесено зміни в рішення міської ради від 02.03.2006 року №2496-ХХІХ-06, а саме викладено пункт другий рішення в наступній редакції: «Передати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність земельну ділянку на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,1000 га. (земельно-кадастровий номер :02:001:0528) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, які були в їхньому користуванні». Доповнено рішення пунктом «три» наступного змісту: «Передати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку на вул.Соборна, 10 загальною площею 0,0214 га. (земельно-кадастровий номер :02:001:0529) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, які були в його користуванні» (а.с.11).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розробили технічну документацію по складанню державного акту кадастровий номер: :02:001:0528 (а.с.12-14).

04.08.2007 року ОСОБА_6, тобто мати позивача померла, про що 06.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5 районного управління юстиції Івано-Франківської області в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 151 (а.с.27).

Після смерті останньої, відповідно до ст.ст.1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на земельну ділянку по вул.Соборна, 10, спадкоємцем якого є позивач.

19.11.2008 року державним нотаріусом ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкове майно складається із ? частини домоволодіння №10, що знаходиться по вул.Соборна в м.Надвірна Івано-Франківської області (а.с.6, 7).

Іншу ? частину вказаного домоволодіння ОСОБА_1 набув у власність на підставі договору дарування від 08.09.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №2360 (а.с.8).

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 продовжив приватизацію земельної ділянки повідомивши проектанта про смерть матері.

14.07.2009 року позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (земельно-кадастровий номер :02:001:0528), згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по ? частині належить земельна ділянка площею 0,1000 га. по вул.Соборна, 10 в м.Надвірна, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.9).

Отримавши Державний акт позивач не звернув увагу, що ? частина земельної ділянки оформлена на померлу матір ОСОБА_6, так, як на титульному аркуші акту власником вказаний ОСОБА_1 Вказану помилку позивач виявив на початку березня місяця 2017 року.

Зазначення ОСОБА_6 в Державному акті, як співвласника земельної ділянки після її смерті суперечить чинному законодавству так, як згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, оформлення державного акту на померлу є помилкою.

Помилка, щодо власника земельної ділянки в Державному акті порушує права позивача по розпорядженню вказаною земельною ділянкою та позбавляє його право належним чином успадкувати вказану земельну ділянку після смерті матері.

Враховуючи те, що позивач, як спадкоємець, прийняв спадщину після смерті матері, а також те, що померла ОСОБА_6 за життя розпочала процедуру приватизації, проте права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєструвала, він змушений в судовому порядку визнавати за собою право в порядку спадкування за законом на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючого документу на зазначену вище земельну ділянку.

Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті матері, набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі ст.ст.15, 16, 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, ЦК України, керуючись ст.ст.209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задоволити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЯЖ № 633315 про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Соборна, 10, в м. Надвірна, Івано-Франківської області, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:001:0528, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, виданий 14.07.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 80.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та отримання на його ім'я правовстановлюючого документу, на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул.Соборна, 10 в м. Надвірна Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Гураш М.В.

Повний текст рішення виготовлено 01.06.2017 року.