АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Герасименко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що банк активно здійснює заходи щодо реалізації спірної квартири, шляхом пошуку інвестора для його купівлі, що дає підстави вважати, що спірне майно може бути реалізоване відповідачем з прилюдних торгів або відповідач може відчужити майно на користь третіх осіб, що може ускладнити виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Справа № 761/8318/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6487/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осі, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З виділених матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «БТА Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про визнання договору іпотеки частково недійсним, скасування реєстрації права власності.

Звертаючись з заявою про забезпечення зустрічного позову, шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 203 кв.м., житловою площею 82,6 кв.м., що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Вєтрова (Назарівська), будинок 7 б, квартира 8, за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві власності ПАТ «БТА Банк», код ЄДРПОУ 1435984, позивач посилалась на те, що відповідач в будь-який момент може відчужити нерухоме майно, що є предметом спору, наслідки чого призведуть до неможливості виконання майбутнього рішення суду. Заявник вважає, що такий вид забезпечення є абсолютно співмірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить намагання відповідача спрямовані на відчуження будь-якого майна до розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, посилався на те, що заява про забезпечення позову не містить обгрунтування необхідності арешту майна, зважаючи на предмет спору. Заявником не доведено, що не вжиття обраних заходів забезпечення позову утруднить

чи зробить неможливим рішення суду щодо визнання недійсним пукнтів іпотечного

договору, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки висновок відповідає матеріалам справи та ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту заяви та поданих заявником доказів, колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З позовної заяви убачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 носять немайновий характер, тому заявлений позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки рішення суду в разі задоволення позову не передбачатиме вчинення будь-яких дій щодо його виконання, а буде встановлювати лише певний факт.

Оскільки подана позивачем заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви - відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: