10.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/5455/16-ц
Провадження № 2/205/1142/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 березня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 15 липня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.4-5).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 листопада 2013 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредитні кошти у сумі 16 559,15 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18,00% річних від суми залишку заборгованості, строком користування до 31.11.2015 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими позивачем ОСОБА_2 та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.
В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 05.07.2016 року має заборгованість в сумі 40 618,23 грн., з якої: заборгованість за кредитом 16 559,15 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 7 931,83 грн.; заборгованість за пенею та комісією 13 909,56 грн.; штраф (за п. 2.2 Генеральної угоди) 2 217,69 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року у сумі 40 618,23 грн. та судові витрати по справі.
Позивач в особі свого представника в судове засідання не зявився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку. В змісті позовних вимог просить справу розглядати без присутності свого представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 5).
Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї участі не надсилав. До суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що отримував кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн.(а.с.45). Крім того, до суду повернувся конверт із відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до п.1.1.1, п. 1.1 ч.1 Угоди, по договору №1 сторони домовились зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0,00 грн., комісію на 0,00 грн., пеню на 1 062,09 грн., штраф на 475,14 грн., заборгованість по кредиту з дати підписання Генеральної угоди становить 6 520,18 грн., з датою кінцевого погашення 30.11.2015 року.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позичальник в свою чергу порушив умови укладеного договору № б/н від 21.11.2013 року, в частині своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим, станом на 05.07.2016 року має заборгованість у розмірі 40 618,23 грн., з якої: заборгованість за кредитом 16 559,15 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 7 931,83 грн.; заборгованість за пенею та комісією 13 909,56 грн.; штраф (за п. 2.2 Генеральної угоди) 2 217,69 грн. (а.с.6).
Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року в сумі 40 618,23 грн.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.11.2013 року в сумі 40 618,23 грн. (сорок тисяч шістсот вісімнадцять грн.. 23 коп.), з якої: заборгованість за кредитом 16 559,15 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 7 931,83 грн.; заборгованість за пенею та комісією 13 909,56 грн.; штраф (за п. 2.2 Генеральної угоди) 2 217,69 грн.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Шавула