ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/272/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючої-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

представника відповідача-1 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором , суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач Публічно акціонерне товариство " Комерційний банк " ПРИВАТБАНК " в особі представника Сафір Ф. О., звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, свої вимоги мотивувавши тим, що 06 червня 2007 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_5 уклали кредитний договір K2X6G100260088.

Згідно договору ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » зобов'язався надати Відповідачу - 1 кредит у розмірі 53 375. 00 доларів США на термін до 03 червня 2027 pоку, а Відповідач - 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 53 375. 00 доларів США .

Відповідач - 1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором K2X6G100260088 між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » та нижчевказаними фізичними особами було укладено: Договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором Відповідача - 1.- Договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_7 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором Відповідача - 1.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором K2X6G100260088.

Згідно з п. 6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту ії «гримання.

Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач - 1 станом на 10 лютого 2016 року має заборгованість - 103 903, 38 доларів США, яка складається з наступного:

- 43 590, 55 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 38 046, 41 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 7 189, 60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

- 75 493, 63 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором ( за весь період ). Стягується сума пені в період з 10 лютого 2015 року по 10 лютого 2016 pоку, що складає 25 539, 06 доларів США. Списано 49 954, 57 доларів США.

У зв'язку з рішенням Переяслав-Хмельницького суду Київської області № 2 - 450 / 11 року від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ КБ " ПриватБанк " до ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет застави, а саме : домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2, оцінна вартість предмету іпотеки, згідно п. 35. 5 договору іпотеки № K2X6G100260088 від 06 червня 2007 pоку, складає 271 438, 00 гривень.

За відрахуванням вищевказаної суми, з урахувань уточнень до позовних вимог від 16 лютого 2016 року ( а.с. 108-110, т.1) заборгованість складає 103 903, 38 доларів США, що за курсом 25, 94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 лютого 2016 року складає 2 695 724, 83 ( два мільйони шістсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот двадцять чотири ) гривень, яку і просить стягнути, а також вирішити питання про стягнення судового збору.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

25 квітня 2017 року за вх. № 20170 до загальної канцелярії суду від представника позивача ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " , що діє на підставі довіреності № 7920 - К - О від 28 грудня 2016 року ( а. с. 18 ), ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі ( а. с. 17 ).

Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - 1 ОСОБА_5, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13 жовтня 2015 року ( а. с. 67 - 68 ) ОСОБА_3 проти заявленого позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь яких заяв, клопотань через загальну канцелярію від останніх не надходило, а тому суд з урахуванням думки учасників процесу дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Не повідомлення представником відповідача суд про причини неявки у судове засідання визнано судом, як не поважну причину неприбуття в судове засідання відповідачів , а відтак, розгляд справи продовжено за відсутності відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача-1 ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як слідує із матеріалів цивільної справи та встановлено судом , між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » та ОСОБА_5 06 червня 2007 року укладено кредитний договір № K2X6G100260088.

Згідно договору ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » зобов'язався надати Відповідачу - 1 кредит у розмірі 53 375. 00 доларів США на термін до 03 червня 2027 pоку, а Відповідач - 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач - 1 повинен надавати Банку грошові кошти щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 53 375. 00 [ Долар США ].

В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач - 1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення Відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з рішенням Переяслав - Хмельницького суду Київської області № 2 - 450 / 11 р.від 27 вересня 2011 року за позовом ПАТ КБ " ПриватБанк " до ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет застави, а саме : домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_2, оцінна вартість предмету іпотеки, згідно п. 35. 5 договору іпотеки № K2X6G100260088 від 06 червня 2007 pоку, складає 271 438, 00 гривень.

За відрахуванням вищевказаної суми, заборгованість складає 2 695 724,83 ( два мільйони шістсот дев'яносто п'ять тисяч сімсот двадцять чотири ) гривень, що за курсом 25, 94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 лютого 2016 року. Складає 103 903, 38 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором K2X6G100260088 між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК » та нижчевказаними фізичними особами було укладено:

-Договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором Відповідача-1.- Договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_7 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором Відповідача-1.

Відповідно до вимог ст. ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором K2X6G100260088.

Згідно з п. 6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту ії «гримання.

Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов'язки.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Доводи представника відповідача-1 ОСОБА_3 ., що в якості доказів неправильного нарахування позивачем остаточної суми заборгованості за кредитом , відповідачем надані відповідні докази та розрахунки, проте, судом не можуть бути взяти до уваги , оскільки є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст.58, 59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд прийшов до висновку, що даний розрахунок є правильним, оскільки в ньому враховані усі платежі, які були здійснені відповідачем за весь час користування грошовими коштами та платежі, які йшли на погашення відсотків за користування грошовими коштами та на погашення боргу.

Представник відповідача не надав суду переконливих доказів на спростування розрахунку наданого позивачем.

Вказана заборгованість підтверджується довідкою-розрахунком ( а.с. 112-117 том 1), яка відповідачами не спростована та виписками з 10.02. 2015 року по 10.02. 2016 року ( а.с. 118- 139, т.1), а також виписками з рахунку з 06.06. 2007 року по 12.02. 2016 року ( а.с. 140 -144, т.1).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед :кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Таким чином порушення боржником своїх зобов»язань, передбачених кредитним договором щодо погашення заборгованості у розмірах встановлених графіком відповідно до умов кредитного договору, суд вважає доведеним, в зв»язку з чим вказана сума заборгованості станом 10.02.2016 року підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_5 як боржника, а з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як поручителів.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порідку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошових еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Порядок і умови використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України встановлений Декретом КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Так, відповідно до ст. 5 вказаного Декрету, НБУ видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

05.10.2011 року НБУ видало ПАТ КБ «Приватбанк » банківську ліцензію № 22 на підставі якої банк здійснює операції по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України.

Відповідно до п.п. 10-12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст. 19, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу II ЗУ від 15.02.2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 ст. 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що НБУ на виконання положень ст. 11 цього Декрету, ст. 44 ЗУ «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II ЗУ від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьоїстатті 533 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускаються у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Позивач на момент видачі валютного кредиту мав відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, тому видача валютного кредиту і вираження суми зобов'язання відповідачів у іноземній валюті є правомірною.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за про строчку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Таким чином не підлягає стягненню пеня в розмірі 75 493, 63 доларів США та в цій частині суд вважає за доцільне відмовити в частині вимог щодо стягнення пені , оскільки вона обрахована позивачем в іноземній валюті.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок з кожного .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 533, 553, 554, 543, 610, 1050, 1054 ЦК України і керуючись ст. ст. 3, 10,32, 57, 58,60, 88 , 209, 212, 213, 215, 218, ч. 3. 294 ЦПК України, статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», (ст. 19, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», п.п. 10-12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором , задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3, на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" , юридична адреса:49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111 заборгованість за кредитним договором № К2Х6G100260088 від 06.06. 2007 року, яка на 10.02. 2016 року становить 88 826 ( вісімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять шість) доларів США 56 центів, яка складається із:

- 43 590 ( сорок три тисячі п"ятсот дев"яносто ) доларів США 55 центів - заборгованість за кредитом;

- 38 046 ( тридцять вісім тисяч сорок шість ) доларів США 41 цент - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 7 189 ( сім тисяч сто вісімдесят дев"ять) доларів США 60 центів -заборгованість по комісії за користування кредитом, в решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої та проживаючої у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" , юридична адреса:49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111 судовий збір у розмірі 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2, на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" , юридична адреса:49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111, судовий збір у розмірі 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого у м. Києві- 02121, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3, на користь ПУБЛІЧНО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК" , юридична адреса:49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № 3111, судовий збір у розмірі 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК