Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з липня 1997 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, крім того, відповідачем усиновлено сина ОСОБА_4 від попереднього шлюбу - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано, а діти після розірвання шлюбу проживають із позивачем.

За час перебування у шлюбі сторонами набуто майно, а саме: квартиру загальною площею 79,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; гаражний бокс АДРЕСА_4; земельну ділянку площею 0,0827 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; земельну ділянку з побудованим на ній будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6; квартиру загальною площею 67,83 кв. м за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 просила визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: квартиру загальною площею 79,50 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; гаражний бокс АДРЕСА_4; земельну ділянку площею 0,0827 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; земельну ділянку з побудованим на ній будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6; квартиру загальною площею 67,83 кв. м за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 просила виділити у її власність наступне майно: 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини гаражного боксу АДРЕСА_4; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0827 га, із цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; 1/2 частини будинковолодіння з належною йому земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_6; 2/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та просив визнати за сторонами в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності по 1/2 частини на наступне майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1; гаражний бокс АДРЕСА_4; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, первісний позов ОСОБА_4 задоволено частково, зустрічний позов задоволено повністю.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1; гаражний бокс АДРЕСА_4; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6.

У порядку поділу майна виділено ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини гаражного боксу АДРЕСА_4; 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6.

У порядку поділу майна виділено ОСОБА_5 та визнано за ним право власності на: 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/2 частини гаражного боксу АДРЕСА_4; 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Задовольняючи частково первісний позов та повністю - зустрічний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із відсутності підстав для збільшення частки майна дружини при його поділі та відсутності обставин для відступлення від засад рівності часток подружжя відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 70 СК України.

Зокрема, стосовно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5, то суд правильно виходив із того, що хоча вказана земельна ділянка і набута ОСОБА_5 за час шлюбу, проте йому вона надана одноособово у порядку безоплатної приватизації згідно зі ст. 118 ЗК України, тому вона поділу не підлягає.

Щодо визначеного позивачем житлового будинку, побудованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6, то суд правильно врахував, що сторонами не надано жодного правовстановлюючого документа на нього, тому обґрунтовано вважав спірне майно будівельними матеріалами та обладнанням, які були використані під час будівництва. При цьому суд правильно виходив із того, що жодна зі сторін не вимагала компенсації за матеріали та обладнання, використані під час будівництва будинку, не визначили їх кількості і вартості з урахуванням вимог ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України, у зв'язку з чим суд розглянув зазначені позовні вимоги з дотриманням вимог ст. 11 ЦПК України.

У зв'язку з цим безпідставними є доводи касаційної скарги щодо вказаного будинку, а саме про нез'ясування судом причин невведення його в експлуатацію та невирішення питання компенсації за матеріали та обладнання, використані при будівництві вказаного будинку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому помилковими є доводи касаційної скарги щодо неповноти з'ясування судами обставин справи та порушення норм процесуального та матеріального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_4 про те, що суд необґрунтовано відмовив у поділі земельної ділянки площею 0,0827 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, апеляційний суд обґрунтовано вважав безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, згідно з якими ця земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 відповідно до розпорядження Києво-Святошинської РДА Київської області та державного акта на право власності на земельну ділянку. У зв'язку з цим апеляційний суд обґрунтовано вважав правильними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поділу вищевказаної земельної ділянки між колишнім подружжям.

Посилання на безпідставність відмови суду першої інстанції у відступленні від засад рівності часток майна подружжя при поділі квартири АДРЕСА_1, апеляційний суд обґрунтовано вважав помилковим, оскільки під час розгляду справи позивач ОСОБА_4 не довела вказаних обставин.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги щодо неправильного поділу, на думку заявника, квартири за адресою: АДРЕСА_2, апеляційний суд правильно зазначив, враховуючи наявні у справі докази, що право власності на цю квартиру виникло до моменту одруження сторін, тому відсутні правові підстави для її поділу.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо неправильного поділу, на думку заявника, спільного майна подружжя, тобто по суті вирішеного спору, були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, ці доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Доводи касаційної скарги про незабезпечення судом права позивача ОСОБА_4 на справедливий судовий розгляд внаслідок порушення судом, на думку заявника, принципів гласності і відкритості, безпосередності судового розгляду та змагальності цивільного процесу, порушення принципів об'єктивності та неупередженості під час розгляду справи, незабезпечення незалежності від будь-якого впливу та нестворення належних рівних умов учасникам процесу у свободі доведення переконливості зібраних доказів; не об'єктивне вирішення судом поданих стороною позивача ОСОБА_4 клопотань, а також щодо повноважень представника ОСОБА_5 - ОСОБА_10 - не знайшли свого підтвердження матеріалами справи та взагалі не підтверджені жодним доказом.

Посилання у касаційній скарзі на безпідставне залишення без задоволення клопотання представника позивача про призначення будівельно-технічної експертизи та проведення незалежної грошової оцінки належного подружжю майна є безпідставним, враховуючи установлені судом обставини справи та визначений судом порядок поділу майна, таким чином, ці доводи не впливають на правильність висновків судів по суті вирішеного спору.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко