П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Лященко Н.П.,
суддів:Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,
Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсалагротрейд» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінтерком» про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу земельних ділянок за заявою ОСОБА_8 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалагротрейд» (далі - ТОВ «Універсалагротрейд») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінтерком» (далі - ТОВ «Екоінтерком») про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

ТОВ «Універсалагротрейд» зазначало, що набуло право власності на 100 % майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства пайовиків «Ревне» (далі - КСПП «Ревне»). У такий спосіб ТОВ «Універсалагротрейд» набуло права власності на приміщення бойні, трьох пунктів обміну балонів, силосної та сінажної траншей, внутрішні дороги, літній табір для тварин та сховище для гною.

Товариство вважало, що до нього повинне перейти також і право власності на земельні ділянки, зайняті цими об'єктами нерухомого майна та необхідні для їх обслуговування, проте спірні земельні ділянки розташовуються у межах земельної ділянки площею 4,95 га, яка була передана у власність ОСОБА_6 за рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 3 травня 2007 року.

За договорами купівлі-продажу ОСОБА_6 відчужив її частинами: три земельні ділянки - ОСОБА_7 та одну - ТОВ «Екоінтерком». У такий спосіб було порушено права ТОВ «Універсалагротрейд», оскільки земельні ділянки, які зайняті належними товариству об'єктами нерухомого майна та є необхідними для їх обслуговування, незаконно знаходяться у власності відповідачів.

ТОВ «Універсалагротрейд» просило визнати недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 1 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_6, та договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 14 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 20 вересня 2007 року на ім'я ОСОБА_7; договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Екоінтерком»; державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 20 вересня 2007 року ТОВ «Екоінтерком».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 червня 2012 року, позов ТОВ «Універсалагротрейд» задоволено, визнано недійсними:

- державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 4,95 га з цільовим призначенням для розташування та обслуговування нерухомості, що розташовується в межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області, виданий 1 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_6;

- договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 14 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчені приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровані в реєстрі за № 3038, 3042 та 3046;

- державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, видані 20 вересня 2007 року на ім'я ОСОБА_7;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 22 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Екоінтерком», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 3396;

- державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 1,000 га з цільовим призначенням для розташування та обслуговування нерухомості, що знаходиться в межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області, виданий 20 вересня 2007 року ТОВ «Екоінтерком».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2012 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2012 року залишено без змін.

Не погодившись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_8 у 2016 році оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_8 та його представника відхилено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2012 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 7 червня 2012 року та 17 березня 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_8 просить скасувати ухвалені у справі рішення судів та ухвалити нове рішення про відмову в позові з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 216, 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 120, 125 Земельного кодексу України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_8 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, 21 березня та 24 жовтня 2012 року, 28 травня, 15 жовтня 2014 року, 29 квітня, 16 вересня, 24 грудня 2015 року та рішення цього ж суду від 16 грудня 2015 року, постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 11 лютого, 13 квітня, 13 травня та 10 червня 2015 року, 20 січня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та ТОВ «Універсалагротрейд» - ОСОБА_12, перевіривши наведені в заяві доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що заява про перегляд оскаржуваних судових рішень не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що протягом 2005−2006 років ТОВ «Універсалагротрейд» за договорами купівлі-продажу придбало у всіх членів КСПП «Ревне» належні їм майнові паї, тобто набуло право на 100 % пайового фонду КСПП «Ревне».

9 червня 2006 року ТОВ «Універсалагротрейд» видано свідоцтво про право власності на 100 % майнових паїв КСПП «Ревне», а саме на: приміщення бойні, трьох пунктів обміну балонів, силосні та сінажні траншеї, внутрішні дороги, літній табір для тварин та сховище для гною.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2007 року за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку площею 4,95 га.

На підставі зазначеного рішення суду 1 червня 2007 року ОСОБА_6 видано державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 4,95 га з цільовим призначенням для розташування та обслуговування нерухомості, з кадастровим номером НОМЕР_5, що знаходиться у межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області.

14 червня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено три договори купівлі-продажу земельних ділянок, за якими останній придбав у власність земельні ділянки площею 0,8778, 2,000 та 1,0722 га, що розташовані у межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області.

На підставі зазначених договорів 20 вересня 2007 року на ім'я ОСОБА_7 видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_6, № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8.

22 червня 2007 року ОСОБА_6 уклав із ТОВ «Екоінтерком» договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким ТОВ «Екоінтерком» отримало у власність земельну ділянку площею 1,0000 га, розташовану в межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області.

На підставі зазначеного договору 20 вересня 2007 року ТОВ «Екоінтерком» видано державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 1,000 га з цільовим призначенням для розташування та обслуговування нерухомості, з кадастровим № НОМЕР_5, що знаходиться у межах Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2009 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 3 травня 2007 року скасовано, справу передано на новий розгляд. Рішенням цього ж суду від 1 квітня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області, ТОВ «Універсалагротрейд» про визнання недійсними свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих Ревненською сільською радою ТОВ «Універсалагротрейд», договорів купівлі-продажу відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Універсалагротрейд» задоволено. Визнано недійсними договори купівлі-продажу майнових паїв від 12 липня 2005 року, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 Права та обов'язки за зазначеними договорами переведено ТОВ «Універсалагротрейд».

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 квітня 2010 року № 19/04/10 вбачається, що приміщення бойні, трьох пунктів обміну балонів, силосні та сінажні траншеї, внутрішні дороги, літній табір для тварин та сховище для гною розташовуються на земельній ділянці, переданій ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «Універсалагротрейд», суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок та видані на їх підставі державні акти на право власності на земельні ділянки суперечать вимогам закону, оскільки на спірній земельній ділянці розташовано об'єкти нерухомого майна, належні позивачу. Для відновлення порушеного права позивача договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені між відповідачами, підлягають визнанню недійсними.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_8, який оскаржив рішення суду першої інстанції як особа, яка не брала участі у справі, проте судом вирішено питання про його права та обов'язки, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення права апелянта не порушує, останній не є стороною оскаржуваних договорів, придбав земельні ділянки в особи, яка в силу закону не була їх власником та не могла їх відчужувати. При цьому правова підстава набуття ОСОБА_6 права власності на спірну земельну ділянку, частину якої було продано ОСОБА_8, відсутня, оскільки рішення суду, на підставі якого ОСОБА_6 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, скасовано. Оскільки ТОВ «Універсалагротрейд» не набуло права власності на спірну земельну ділянку, тому що таке право власності було набуте ОСОБА_6 на підставі рішення суду, воно звернулося до суду з позовом про недійсність оскаржуваних договорів купівлі-продажу, обравши спосіб захисту свого порушеного права як особи, яка має переважне право на отримання у власність земельної ділянки.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року та рішенні цього ж суду від 16 грудня 2015 року, наданих заявником для порівняння, міститься висновок про те, що належним способом захисту порушеного права позивача, який вважає себе власником майна, є витребування майна від його нинішнього володільця шляхом пред'явлення віндикаційного позову, а не шляхом задоволення позову до набувача майна із застосуванням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України.

Аналогічні правові висновки містяться й у наданих заявником постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 11 лютого, 13 квітня, 13 травня та 10 червня 2015 року, 20 січня 2016 року.

Отже, у справі, про перегляд якої подано заяву, порушено переважне право позивача на оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташовані належні йому на праві власності об'єкти нерухомого майна. Натомість у справах, судові рішення в яких надано заявником для порівняння, позови заявлено власниками майна, яке вибуло з їх володіння поза їх волею, та підлягає витребуванню у добросовісних набувачів, які заволоділи ним на виконання недійсного правочину. Таким чином, у справах встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від від 28 вересня 2011 року, 21 березня та 24 жовтня 2012 року, 28 травня, 15 жовтня 2014 року, 29 квітня, 16 вересня 2015 року не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення та передав справи на новий розгляд з передбаченої статтею 338 ЦПК України підстави порушення норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до частини першої статті 3605 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись пунктами 1, 4 частини першої статті 355, частиною першою статті 3602 , пунктом 1 частини першої статті 3603 , частиною першою статті 3605 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Лященко
Судді: В.І. Гуменюк Я.М. Романюк
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко