Справа № 606/124/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 "Приват Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25 вересня 2007 року остання отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов'язалася повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором, однак не виконує взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків у результаті чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість в сумі 22387,86 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, надіслав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення заявленого позову, так як вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, просив застосувати строк позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин, про що до матеріалів справи приєднано письмову заяву.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 укладено договір, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На виконання умов договору банком передано відповідачу кредитну картку № 4149 6053 6865 1592 зі строком дії до 09/11, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 5000,00 грн.

Згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» наПублічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк".

Пунктом 4.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.5.6. Правил користування платіжною карткою (надалі Правила), боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, в тому числі з картрахунку.

У п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не виконувала належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25 вересня 2007 року, станом на 31.12.2016 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 22387,86 грн., яка складається з: 4957,20 грн. - сума заборгованості за кредитом; 14252,57 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1635,81 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 524,78 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України).

Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п.5.4. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Як зазначено у п.3.1.1. розділу ІІ Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначений на її лицевій стороні та вона дійсна до останнього календарного дня, вказаного на ній місяця.

У заяві від 25 вересня 2007 року, яка разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає договір про надання банківських послуг, зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки, а строк дії картки встановлений до вересня 2011 року, тобто договором встановлено, що останнім днем виконання зобов'язань було 30 вересня 2011 року.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставоюдля відмови у позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Після закінчення дії договору у вересня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відомо про порушення зі сторони відповідача взятих на себе зобов'язань і тоді у позивача виникло право на звернення з позовом до суду, однак у період з 30 вересня 2011 року до 30 вересня 2014 року останнім не пред'являлося вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явлений до Теребовлянського районного суду Тернопільської області 01.02.2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленогост.257 ЦК України.

На підставі вищевикладеного та зважаючи на те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, а тому відмовляє у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст.88, 209, 213-215, 217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка