Справа № 743/278/17
Провадження № 2/743/137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду, без фіксування її технічними засобами, справу

за позовомОСОБА_3
до- ОСОБА_4 селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, - Виконавчої групи при відділі містобудування та архітектури Ріпкинської райдержадміністрації
провизнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому, з урахуванням зміненої позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, просила:

- визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- встановити факт належності ОСОБА_5, яка померла 31.12.2008 року свідоцтва про право власності на житло, яке видане Ріпкинською районною державною адміністрацією 12 липня 1993 року у відповідності до якого остання є співвласницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло вед 05.05.2009 р..

Позов обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_6, яка сталася 27.07.2011 року. За життя батько прийняв спадщину після смерті своєї дружини (матері позивача) ОСОБА_5, яка сталася 31.12.2008 року. При цьому, батько був зареєстрований та проживав з нею за адресою АДРЕСА_1. Вказана квартира належала батькам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією 12 липня 1993 року. У неї виникли перешкоди у оформленні спадкових прав на вказану квартиру, так як у свідоцтві про право власності на житло імя матері вказано «Палашка», замість вірного «Пелагея». При цьому, 5 травня 2009 року був виданий дублікат «Свідоцтва про право власності на житло» згідно з розпорядженням голови райдержадміністрації №145 від 30 квітня 2009 року замість загубленого «Свідоцтва про право власності на житло» №168 від 12 липня 1993 року. Наявність оригіналу свідоцтва робить його дублікат недійсним

В судове засідання:

- позивач ОСОБА_3 не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує;

- представник відповідача ОСОБА_4 селищної ради Ріпкинського району не з'явився, надавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову;

- представник відповідача ВГ при відділі містобудування та архітектури Ріпкинської райдержадміністрації не з'явився, надавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_7 та ОСОБА_5 являються батьками ПЕТРЕНКО (до шлюбу КОЛЕНЧЕНКО) ОСОБА_8, що вбачається зі свідоцтва про народження останньої (ЯЕ № 017173), записа акта про укладення шлюбу № 1 від 19.01.1974 року;

- 12 липня 1993 року Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видане свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчувало належність ОСОБА_6 та ОСОБА_6 «Палашці» Федотівні в рівних долях на праві спільної сумісної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі вказаного свідоцтва, всупереч Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. N 56 в органах технічної реєстрації зареєстровано не було;

- ОСОБА_5 померла 31.12.2008 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть (Серії І-ЕЛ № 109696);

- ОСОБА_5, на день смерті, проживала та була зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 та від спадщини не відмовлявся, то в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України являється таким, що прийняв спадщину;

- ОСОБА_3 зверталась до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори із нотаріально посвідченою заявою від 30.06.2009 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 31.12.2008 року та 1 липня 2009 р. вказаною конторою була заведене спадкова справа, що вбачається з ОСОБА_1 про реєстрацію в спадковому реєстрі;

- ОСОБА_7 помер 27.07.2011 року, що вбачається зі свідоцтва про смерть (Серії І-ЕЛ № 164616);

- 17.10.2011 р. ОСОБА_3 зверталась до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 27.07.2011 року та 18 жовтня 2011 р. вказаною конторою була заведене спадкова справа, що вбачається з ОСОБА_1 про реєстрацію в спадковому реєстрі;

- станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано, що доводиться інформаційною довідкою КП Чернігівське МБТІ від 10.11.2016 р.;

- КП Чернігівське МБТІ виготовило технічний паспорт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- листом від 6 лютого 2017 р. № 464/01-16, державний нотаріус Першої чернігівської нотаріальної контори ОСОБА_9 розяснила ОСОБА_3 про необхідність звернення до суду, у звязку з тим, що:

1)право власності на зазначену квартиру не зареєстроване;

2)в свідоцтві мається описка імені ОСОБА_5 та зазначено «Палашка»;

3)відсутні докази своєчасності звернення ОСОБА_3 до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори із нотаріально посвідченою заявоюпро прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 31.12.2008 року, оскільки заява вед 30.06.2009 р. зареєстрована в нотаріальній конторі 1 липня 2009 р..

Аналізуючи матеріали справи та враховуючи те, що Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в т.ч. і п.п. 3.23, п. 3 глави 10 розділу ІІ набрала чинності після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 31.12.2008 року, те, що жоден нормативний акт не надає нотаріусам права переоцінювати дії попередніх нотаріусів щодо прийняття заяв про прийняття спадщини, з огляду на те, що згідно правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 року у справі „Рисовський проти України» ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються, суд вважає, що ОСОБА_3 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла 31.12.2008 року.

Судом встановлено, що за письмовим зверненням ОСОБА_6, у звязку з втратою оригіналу, т.в.о. голови Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області було видано розпорядження від 30 квітня 2009 р. № 145 «Про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло», згідно з яким виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1993 року № 168 на квартиру №12 за адресою: смт. Замглай, вул. Заводська, буд. № 14 громадянину ОСОБА_6.

На виконання вказаного розпорядження, 5 травня 2009 р. виконавчою группою при відділі містобудування та архітектури Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області замість загубленого свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1993 року був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло, який посвідчував належність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних долях на праві спільної сумісної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог пункту 6.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (в редакції, що діяла на час видачі дубліката) у разі крадіжки, втрати, пошкодження тощо свідоцтва про право власності чи витягу про реєстрацію прав БТІ можуть видати дублікат витягу або за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва. Для отримання дубліката свідоцтва чи витягу подається заява, який передує опублікування в пресі повідомлення про недійсність викрадених, загублених, пошкоджених свідоцтв про право власності чи витягів про реєстрацію прав. БТІ перевіряє належність заявленої вимоги відомостям з реєстру прав та оформлює дублікат свідоцтва чи витягу. На дублікаті свідоцтва чи витягу обовязково зазначається його номер та в Реєстрі прав робиться відмітка про втрату оригіналу свідоцтва чи витягу та відмітку про видачу дубліката свідоцтва чи витягу.

Отже, аналізуючи зміст наведеної норми, слід зазначити, що діючим законодавством передбачено видачу дубліката свідоцтва про право власності лише у разі крадіжки, втрати, чи пошкодження оригіналу свідоцтва про право власності з обовязковим дотриманням встановленої процедури, яка передує видачі, та визнанням у звязку з цим недійсним втраченого свідоцтва.

В даному випадку, оригінал свідоцтва про право власності на житло на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого 12 липня 1993 року Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області не втрачений, він знаходиться у позивачки ОСОБА_3, його копія наддавалась суду та його копія міститься в матеріалах спадкової справи.

Враховуючи наведене, те, що у дублікаті вказаного свідоцтва імя співвласниці вказане «Пелагея», а в оригіналі свідоцтва «Палашка», тобто до дублікату внесені відомості, які не були зазначені в оригіналі свідоцтва про право власності, суд приходить до висновку, що дублікат свідоцтва про право власності на житло на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий 5 травня 2009 року виконавчою групою при відділі містобудування та архітектури Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області слід визнати недійсним.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України, з огляду на те, що судом встановлено, що КОЛЕНЧЕНКО «Пелагея» Федотівна та КОЛЕНЧЕНКО «Палашка» Федотівна являються однією і тією ж особою, те, що виявлена помилка в написанні у свідоцтві про право на спадщину на квартиру імені співвласниці «Палашка» повязана з механічною помилкою допущеною конкретними посадовими особами, те, що встановлення даного факту має юридичне значення, те, що дані вимоги розглядаються судом разом з вимогами, які розглядаються в позовному провадженні, суд знаходить, що слід встановити, що свідоцтво про право власності на житло на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане 12 липня 1993 року Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, за життя, належало ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 2008 року.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків.

Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Враховуючи наведене в сукупності, зважаючи на те, що в нотаріальному порядку ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 2008 року та після смерті ОСОБА_6, який помер 27.07.2011 року, з огляду на те, що право власності за померлими особами не було зареєстровано в органах БТІ, суд вважає за необхідне захистити права ОСОБА_3 в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за нею права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в цілому, без зазначення в рішенні суду часток та частин квартири, яку ОСОБА_3 успадкувала за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 2008 року та після смерті ОСОБА_6, який помер 27.07.2011 року.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 14, 60, 208, 209, 212, 215, 218, 234, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1297 ЦК України, Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 р. N 56, п. 6.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (в редакції, що діяла на час видачі дубліката), Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3, з урахуванням збільшення позовних вимог, задовольнити.

Визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданий 5 травня 2009 року виконавчою групою при відділі містобудування та архітектури Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Встановити, що свідоцтво про право власності на житло на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане 12 липня 1993 року Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, за життя, належало ОСОБА_5, яка померла 31 грудня 2008 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги - особами, які брали участь, і були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, або протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення - особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення.

Головуючий В.Б.Сташків