Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5352/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Гарант-Енерго» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Гарант-Енерго», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

16 листопада 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Гарант-Енерго», треті особи: Приватне акціонерне товариств «Європейський страховий альянс», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.08.2015 в м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо-транспортна пригода за участю екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_4, який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_1, власник ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2015 водія екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку № 611/1 від 14.10.2015 судового експерта Коваля І.М. матеріальний збиток завданий власникові автомобіля НОМЕР_1 становить 42 424,70 грн. Враховуючи, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7132047 цивільно-правова відповідальність Приватного підприємства «Гарант-Енерго» застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» останній сплатив позивачу страхове відшкодування в сум 30 126,44 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з відповідним позовом та, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 12 298, 26 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 1 000 грн., витрати за дослідження збитків нанесених автомобілю - 1 324 грн. 98 коп., моральну шкоду - 10 000 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Гарант-Енерго» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмір 12 298,26 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 000 грн., моральну шкоду - 1 000 грн., та судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Не погодившись із рішенням суду Приватне підприємство «Гарант-Енерго» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясуванням судом обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просило на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому зазначав, що суд першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного заочного рішення не з'ясував та не встановив наявності вимоги до страховика - третьої особи та не врахував наявності застрахованої відповідальності відповідача перед третіми особами в страховій компанії «ПАТ «Європейський страховий альянс». На думку відповідача, вимоги позивача відносно стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 14 298, 26 грн. та витрат з оплати послуг судового експерта в сумі 1 000 грн., є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам законодавства України. Заперечуючи стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., відповідач вказував, що судом не було досліджено якими саме доказами позивач підтверджує наявність такої та її розмір.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача ОСОБА_3, третіх осіб Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_4, ОСОБА_5, які належним чином про час та місце розгляду справи були повідомлені такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

До частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Задовольняючи частково позовні вимоги в зазначеному розмірі суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих в справі доказів та норм матеріального закону.

Судом встановлено, що 10.08.2015 в м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо - транспортна пригода за участю екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_4, який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «КІА Sportage»,, д.н.з. НОМЕР_2, власник ОСОБА_3., під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

За правилами ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2015 , водія екскаватора «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, вина водія відповідача, ОСОБА_4 у скоєнні ДТП є підтвердженою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПП «Гарант-Енерго».

Положенням ч. 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, відповідальність по відшкодуванню шкоди лягає на ПП «Гарант-Енерго».

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7132047 екскаватор «Борекс-2201», д.н.з. НОМЕР_4 застраховано у ПрАТ «Європейський страховий альянс» останній сплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 30126 грн. 44 коп., що підтверджується самим позивачем.

Відповідно до висновку № 611/1 від 14.10.2015 судового експерта Коваля І.М. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_3 становить 42 424 грн. 70 коп., а за мінусом 30 126,44 грн., які сплатила позивачу страхова компанія становить 12 298,26 грн., які і стягнув з відповідача на користь позивача суд першої інстанції. Оскільки суд в основу рішення поклав, як належний доказ висновок № 611/1 від 14.10.2015 судового експерта, то вартість його проведення у 1000 грн. також правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача, яка ці витрати понесла.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, з наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди та покладаючи обов'язок по його відшкодуванню у розмірі 1000 грн. на відповідача, суд достатньо врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової / шкоди", згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Так, посилання відповідача у апеляційній скарзі на ту обставину, що суд при ухваленні заочного рішення не врахував наявності застрахованої відповідальності відповідача перед третіми особами в страховій компанії «ПАТ «Європейський страховий альянс», який, думку відповідача, повинен нести відповідальність, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, всі висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гарант-Енерго» відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: