Категорія 27 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Голоти Л. О.

суддів: Береговий О.Ю., Луценко В.В.,

при секретарі: Топольська В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

встановила:

20.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом про солідарне стягнення з них боргу за прострочення виконання грошового зобов»язання у сумі 332 057 грн 20 коп, з яких: відшкодування втрат/збитків від інфляційних процесів за наростаючим підсумком з липня 2012 року по липень 2015 року у сумі 272 136, 22 грн та три проценти річних у сумі 59 920, 98 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПАТ "Універсал Банк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріально та процесуального права, просив зазначене рішення скасувати та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Стаття 309 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення .

Підставами скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року на думку колегії суддів є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року задоволено позов ПАТ « Універсал Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку суму заборгованості в розмірі 358 073, 97 грн , яка виникла у зв»язку з невиконанням умов кредитного договору № 13/191к-07 від 24.07.2007 станом на 15.12.2008 року та судові витрати. / т. 1 а.с. 26-27/

13.03.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-4129/09 від 24.11.2009 р. старший державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржником зазначено ОСОБА_2П./ т.1 а.с.102/

21.11.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 2-4129/09 на виконання рішення Замостянського районного суду від 24.11.2009 року, яке набрало законної сили 04.12.2009 року. Боржником зазначено ОСОБА_3 / т.1 а.с 101/

Відповідно до постанови головного державного виконавця від 30.06.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4129/2009 виданого 21.11.2014, божником де зазначено ОСОБА_3 закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». / т.1 а.с. 103/

16.04.2015 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-4129/2009 виданого 25.01.2012 року. Боржником зазначено ОСОБА_2 / т.1 а.с. 81/

Згідно квитанцій № 20-3955847/С від 20.04.2015 року, № 17-3950590/С від 17.-4.2015 року, № 21-395681/С від 21.04.2015 року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість по рішенню суду наступними платежами: 140 000 грн, 140 000 грн, 72167 грн. / т.1 а.с. 83-85/

24.04.2015 року заступником Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції постановлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4129/2009 виданого 25.01.2012 року закінчити на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження». / т. 1 а.с. 82/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, про причини пропуску строку позовної давності позивач не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив їх поновити, а представники відповідачів в судовому засіданні просили суд застосувати строк позовної давності, а отже існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.

Повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки до нього суд дійшов з порушенням вимог ст. 205 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи 14.01.2016 року Вінницьким міським судом була розглянута справа за позовом ПАТ « Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Серед заявлених позивачем вимог Банк просив, з урахуванням суми боргу стягнутої на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року стягнути з відповідачів суму індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за даним договором, що становить 286 459,18 грн.. з них: індекс інфляції з травня 2012 року по травень 2015 року 254 232, 52 грн., 3% річних 32 226, 66 грн. Суд відмовив у задоволені позовних вимог Банку з підстав пропуску позивачем строків позовної давності.

Таким чином, при ухваленні рішення, яке переглядається, суд першої інстанції дійшов аналогічних висновків та встановив повторно обставини, які вже були встановлені судом у справі за № 127/13364/15-ц.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що з приводу спору між ПАТ « Універсал Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.11.2009 року, суми індексу інфляції та 3 % річних за період з травня 2012 року по травень 2015 рік ( даний період частково поглинається у справі, що переглядається), з тих самих підстав вже ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили. / т.1 а.с. 174-180/

Задовольняючи частково апеляційну скаргу Банку та скасовуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2016 року про закриття провадження в частині вищезазначених вимог, колегія суддів звертала увагу на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, передавши при цьому справу в суд першої інстанції для повторного вирішення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. / а.с.212-213 т.1/

На дані вказівки Апеляційного суду суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, в порушення вимог п.1 ст. 21 ЦПК України після постановлення ухвали про закриття провадження у справі, розгляд справи було продовжено у тому ж складі суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить висновку, що у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.205, ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за період з липня 2012 року по травень 2015 року .

У задоволені позовних вимог ПАТ « Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за період з червня 2015 по липень 2015 року колегія суддів відмовляє з підстав визначених ст. 599 ЦК України, відповідно до якої зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

З наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що заборгованість за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці була сплачена 17,20, та 21 квітня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ « Універсал Банк» до ОСОБА_4 колегія суддів враховує наступне.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.

З матеріалів справи вбачається, що кредит видавався у доларах США.

Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов»язання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та запереченнями відповідачів про наявність підстав, визначених ст. 267 ЦК України для відмови у задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_4 про стягнення 3 % річних, так як дані вимоги подано з порушенням загальних строків позовної давності. Право нарахування 3% річних у позивача виникло 07.12.2009 року ( день набуття рішення суду законної сили), а в суд з позовом до ОСОБА_4 ПАТ « Універсал Банк» звернулись лише 20.07.2016 року.

За таких обставин, рішення суду не може залишатись в силі , оскільки постановлене за неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі ст.ст. 257 ,267, 599,625 ЦК України, керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 309, 310,313,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за період з липня 2012 року по травень 2015 року закрити.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді О.Ю. Береговий

ОСОБА_5

/підписи/

Згідно з оригіналом: