Справа № 535/434/17
Провадження № 2/535/264/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області:

у складі головуючого-судді - Мальцева С.О.,

з секретарем судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у смт. Котельва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну частку (пай),-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну частку (пай).

В своєму позові позивач зазначив, що 22.09.1999 року, померла його мати ОСОБА_3. Позивачу було відомо, що померлій як колишньому члену КСП ім. Шевченка, належало право на земельну частку (пай) на території Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) померла отримала сертифікат серії ПЛ № 0129399, що зареєстрований Котелевською районною державною адміністрацією від 12.12.1996 року за № 399, на земельну частку (пай) площею 4,34 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області. Також зазначено, що державний акт на імя ОСОБА_4 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) не видавався. Розпорядження голови Котелевської РДА № 218 від 27.05.2004 року затверджено розмір земельної частки (паю) по КСП ім.Шевченка Більської сільської ради - 3, 48 умовних кадастрових гектарів. Оригінал сертифікату серії ПЛ № 0129399, що зареєстрований Котелевською районною державною адміністрацією від 12.12.1996 року за № 399 був втрачений ОСОБА_4 за її життя.

Відповідно до інформації наведеної у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47755626, після померлої було заведено спадкову справу № 60658848 від 17.05.2017 року в приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 ОСОБА_3 за життя склала заповіт від 26.07.1991 року згідно якого все належне майно заповідала своєму синові ОСОБА_2. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Більської сільської Ради народних депутатів та зареєстровано в реєстрі за № 43. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 47753551 від 17.05.2017 року, Більською сільською радою Котелевського району було посвідчено заповіт ОСОБА_4 від 26.07.1991 року за № 43. Стан заповіту чинний, номер у спадковому реєстрі 40011861.

Згідно довідки Попівської сільської ради Зіньківського району від 27.03.2017 року за № 02-32/201 (оригінал зберігається у спадковій справі нотаріуса) на час відкриття спадщини місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано за адресою с.Попівка, вул. Гоголя, буд. № 5, Зіньківського району, Полтавської області. Разом з ОСОБА_4 за вказаною адресою був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_2.

За інформацією, що наведена в довідці Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 06.04.2017 року за № 222, ОСОБА_4 починаючи з 11.05.1998 року вибула з с.Більськ в с.Попівка до свого сина ОСОБА_2 де й померла.

За наведених обставин, Позивач єдиний спадкоємець за заповітом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Відсутність в матеріалах спадкової справи оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) стало підставою відмови приватного нотаріуса ОСОБА_5 в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя Позивача на земельну частку (пай), що належала померлій, яка викладена в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.05.2017 року за № 41/02-31.

Ідентичність особового імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 попри розбіжності в написанні доводиться експертним висновком від 22.05.2017 року за № 056/558 Українського бюро лінгвістичних експертиз.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) площею 3,48 умовних кадастрових гектарів, що до дня смерті належалаОСОБА_3, яка померла 22.09.1999 року на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0129399, що зареєстрований Котелевською районною державною адміністрацією від 12.12.1996 року за № 399.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_2 у попереднє судове засідання не зявився надав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить справу розглянути без його участі.

Відповідач Більська сільська рада Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачем відомі та зрозумілі.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року,кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка Більської сільської ради», членом якого вона була та отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже зазначена земельна ділянка є спадковим майном. Позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину. Спадщина відумерлою не визнана, інші спадкоємці, особи, які б претендували на обовязкову частку у спадщині після померлої відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України, ст.10,11,30,60,61,174,197,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну частку (пай) - задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с .Більськ Котелевського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну частку (пай) площею 3,48 умовних кадастрових гектарів, що до дня смерті належала ОСОБА_3, яка померла 22.09.1999 р. на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0129399, що зареєстрований Котелевською районною державною адміністрацією від 12.12.1996 року за № 399.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_6