АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/8776/13-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції Омельченко К.О
Провадження № 22-ц/790/684/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія:спори про відшкодування шкоди
завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року за позовом Калини ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Українська державна Академія залізничного транспорту про стягнення суми внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

12 червня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_1, яка розташована на першому поверсі будинку. Зазначена квартира є нежитловим приміщенням та відповідно до договору оренди нежитлових приміщень від 27 серпня 2012 року він здає це приміщення фізичній особі підприємцю (далі ФОП) ОСОБА_5 в оренду під магазин «Вещички».

26 грудня 2012 року квартира була залита шляхом руйнування центрального опалення (радіатору) в квартирі № 34 того ж будинку. Факт залиття квартири зафіксовано в акті від 26 грудня 2012 року, складеному експлуатаційною організацією, на балансі якої перебуває будинок № 24. Відповідно до акту, залиття трапилось з вини відповідача - власника квартири № 34, яка розташована на 3-му поверсі.

Внаслідок залиття квартири № 26, в торговому залі виявлено такі пошкодження: розкис та впав гіпсокартон зі стелі приміщення в розмірі 28,6 м2, розкис та відвалився стіновий фриз в розмірі 2,15 м2, на стінах підсобних приміщень здулась і відстала водоемульсійна покраска 2 м2, пошкоджена електропроводка, прийшла в негідність охоронна електросистема. В торговому залі сліди підтоків на стінах.

В результаті залиття магазину «Вещички» позивачу було завдано матеріальні збитки в сумі 31 200,00 грн., витрачені на необхідний та вимушений ремонт. Крім того, ФОП ОСОБА_5, з яким у нього укладений договір оренди, не міг продовжувати працювати в пошкодженій квартирі-магазині, в якій позивач почав робити ремонт та не сплачував півтора місяця орендну плату, що склало 12 000,00 грн. Внаслідок чого, позивач втратив основний дохід у вигляді орендної плати.

ФОП ОСОБА_5 було предявлено акт-претензію про компенсацію йому 11 000,00 грн. за пошкоджений залиттям товар і цю суму позивач сплатив, у звязку з чим просив стягнути її з відповідача.

Позивач також вказав, що є приватним підприємцем, основним видом його діяльності є надання оренди й експлуатація власного нерухомого майна, і він сплачував щомісячно єдиний податок в січні 2013 року в сумі 230,00 грн. та внески ЄСВ 34,7% в той час, коли йому не було сплачено за оренду. Так, він поніс збитки, сплачуючи податки без одержання прибутку.

Крім того, він просив суд про стягнення на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.

Позивач зазначив, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях у звязку із пошкодженням майна саме перед святковим днем Нового року, відмовою орендатора сплачувати орендну плату на час вимушеного відновлювального ремонту, зміною життєвих та виробничих стосунків, втратою часу на пошуки необхідних будівельних матеріалів та працівників для ремонту приміщень, нервових стресах при складанні актів обстеження квартир та встановлення матеріальних збитків, стресовому стані та психологічних страждань, внаслідок яких зявились, головні болі та безсоння, зібранні необхідних документів для оформлення звернення до суду, а також в ускладненні відносин із сусідами та орендарем ФОП ОСОБА_5

Представник відповідача проти позову заперечував та зазначив, що акт від 26 грудня 2012 року складено з порушенням норм, викладених в ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №16 (далі - Правила), та без дотримання форми акту, встановленою Додатком №4 до зазначених Правил.

Зокрема, в акті відсутнє описання наслідків залиття (що залито, які обсяги робіт, наявні ушкодження приміщення та ушкодження речей), не встановлено чітку причину залиття, а також відсутні висновки та рекомендації комісії. Окрім того, акт складено та підписано лише позивачем за відсутності представника відповідача та деяких членів комісії, присутність яких вимагається правилами.

Наступний акт від 21 січня 2013 року було складено через місяць після залиття, а тому він не може відображати дійсної та об'єктивної картини наслідків залиття.

Вважав, що дані акти не підтверджують вину відповідача у залитті квартири.

Крім того, представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано жодного документа, який би підтвердив факт проведення ремонтних робіт юридичною або фізичною особою, а також вартість проведених робіт (договір підряду, акт виконаних робіт, квитанції про оплату наданих послуг тощо) відповідно до наданої їм вимоги на суму 31 200,00 грн.

Матеріали цивільної справи містять висновок комплексної судової будівельно- технічної та електротехнічної експертизи № 10584/10585 від 29 січня 2016 року, в якому зазначена вартість ремонтних робіт спірного приміщення на суму 12 924,00 грн.

Вважає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували несплату орендної плати в період ремонтних робіт орендарем залитого приміщення, а також обґрунтованості вимог позивача про стягнення 11 000,00 грн., виплачені ФОП ОСОБА_5

Два касові ордери та квитанція на суму 11 000,00 грн. (а.с. 50 - 52) підтверджують тільки факт придбання одягу та не можуть свідчити про фактичне перебування даного майна саме у приміщенні, за адресою: вул. Трінклера, 24.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в сумі 44 319,00 грн. та 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вказує на недоведеність завдання шкоди позивачу відповідачем.

Зазначає, що відповідач не вчиняла жодних дій, які могли б привести до пошкодження радіатора опалення та залиття квартир. Також вказує, що згідно висновку експерта сума матеріальних збитків складає 12 924,00 гривні, і суд не навів мотивів незгоди з цим висновком.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не надана належна оцінка його доводам та запереченням.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Позивач ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Пояснив, що рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся про місце, дату та час судового засідання своєчасно та належним чином (а.с. 26, 34).

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами, що відповідно до договору дарування нежитлових приміщень від 19 грудня 2007 року позивач є власником нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 26-1, 26-2, 26-3, 26-4 в літ. «А-5», загальною площею 62,9 кв.м, що знаходяться в м. Харкові по вул. Трінклера, будинку № 24. (а.с. 104-105).

З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач є фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) (а.с. 13).

Відповідно до копії договору оренди нежитлових приміщень від 27 серпня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (орендар), орендодавець передає орендарю в термінове платне користування, на умовах, викладених в даному договорі, нежитлові приміщення 1- го поверху №№ 26-1, 26-2, 26-3,26-4 в літ. «А-5» загальною площею 62,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, 24. Розмір орендної плати становить 1 000,00 доларів США за місяць. Строк дії договору встановлено до 27 серпня 2013 року (а.с. 11).

З акту від 26 грудня 2012 року вбачається, що 26 грудня 2012 року в будинку № 24 по вул. Трінклера, у магазині та квартирах № 29, 30, 34 трапилось залиття. В ході обстеження встановлено пошкодження, фізичне руйнування радіатору опалення в кв. № 34, внаслідок чого трапилось залиття магазину та квартири № 29, 30 (а.с. 9).

З акту обстеження від 21 січня 2013 року вбачається, що 26 грудня 2012 року в будинку № 24 по вул. Трінклера в м. Харкові у квартирі № 26 трапилось залиття з квартири № 34. Первинний огляд зазначених приміщень проведено 26 грудня 2012 року, про що складено відповідний акт.

В ході візуального обстеження встановлено факт фізичного руйнування радіатору опалення в квартири № 34. Внаслідок даної аварії трапилось залиття квартири № 26 з нанесенням наступних пошкоджень: в торговому залі магазину «Вещички» в результаті залиття розкис та впав гіпсокартон зі стелі приміщення в розмірі 28,6 м2, розкис та відвалився стіновий фриз в розмірі 2,15 м2, на стінах підсобних приміщень здулась і відстала водоемульсійна покраска 2 м2, пошкоджена електропроводка, прийшла в негідність охоронна електросистема. В торговому залі сліди підтоків на стінах. (а.с. 10).

Згідно ч.4 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний за власний рахунок виконувати ремонт, заміну санітарно-технічних приладів та обладнання, які вийшли з ладу по його вині. Встановлення та експлуатація батареї опалення (радіатору), в даному випадку, знаходиться у власності споживача.

При розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанції представник відповідача, відповідно до принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, не надав доказів відсутності вини ОСОБА_1 у завданні шкоди позивачу.

У звязку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вину відповідача в залитті, виходячи з наявних актів від 26 грудня 2012 року та від 21 січня 2013 року.

Доводи представника відповідача стосовно того, що акти складені неналежним чином, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із актів вбачається факт та причина залиття нежитлового приміщення та квартир. Акт від 26 грудня 2012 року підписаний особами, які по своїм обовязкам наділені даними повноваженнями. Відповідач не мав можливості підписати зазначений акт, так як мешкає за межами України.

Суд першої інстанції при визначені розміру майнової шкоди по ремонту нежитлового приміщення, пошкодженого внаслідок залиття, виходив із локального кошторису № 2-1-1 на ремонт внутрішніх приміщень магазин «Вещички» по вул. Трінклера 24, відповідно до якого визначена договірна ціна на ремонт даної квартири у сумі 31 200,00 грн. (а.с. 14-17).

В матеріалах справи міститься також зведений кошторисний розрахунок вартості обєкта будівництва зазначеного нежитлового приміщення, відповідно до якого сума капітального ремонту визначена у розмірі 28 077,60 грн. (а.с. 166-172).

Разом з тим, позивач не надав суду договору, на підставі якого були здійснені відповідні розрахунки, а також документів, які б свідчили про факт здійснення такого ремонту та оплати даних робіт.

За таких обставин, стягнута з відповідача на користь позивача сума на ремонт нежитлового приміщення 31 200,00 грн., не підтверджена належними та допустимими доказами, у звязку з чим, дані висновки суду не можуть бути визнані правильними.

Оскільки при розгляді справи, як в суді першої так і суді апеляційної інстанції, позивачем не було надано доказів фактичних затрат, понесених на ремонт квартири, то колегія суддів вважає, що підлягає стягненню сума ремонту нежитлового приміщення внаслідок його залиття з вини відповідача, визначена у висновку комплексної судової будівельно технічної та електротехнічної експертизи № 10584/10585 від 29 січня 2016 року.

Відповідно до висновків зазначеної експертизи розмір майнової шкоди, завданої майну позивача у звязку із залиттям квартири № 26, що знаходиться за адресою : м.Харків, вул. Трінклера №24, становить 12 924,00 грн. (а.с. 105 -213).

В мотивувальній частині експертизи міститься аналіз дефектного акту ремонту квартири і зазначено з яких причин вартість ремонту нежитлового приміщення, визначена даним актом, не відповідає висновку експерта.

Експерт посилався на ті обставини, що в дефектний акт включено ряд робіт по ремонту квартири, котрі не зазначені в акті про залиття. Крім того, вказані роботи, виконання яких не потребувало, наприклад, шпаклювання стін мінеральною шпаклівкою (а.с. 210-211).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку при визначені вартості ремонту, нежитлового приміщення у звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Суд першої інстанції також стягнув з відповідача на користь позивача 2 119,08 грн., витрати на придбання будівельних матеріалів та інструменту. Колегія суддів погоджується з рішенням в зазначеній частині, оскільки в матеріалах справи є докази, що позивачем понесені витрати у сумі 2 119,08 грн. на придбання будівельних матеріалів та інструменту (а.с. 22).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що витрати по ремонту нежитлового приміщення складають 15 143,08 (2 119,08 грн. + 12 924,00 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Не погоджується колегія суддів і з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Калини ОСОБА_3 11 000,00 грн. за пошкодження товару, який знаходився у приміщенні на момент затоплення.

В матеріалах справи є претензія ФОП ОСОБА_5 до позивача про компенсацію йому 11 000,00 грн. за пошкодження товару та його розписка про отримання ним зазначеної суми від Калини ОСОБА_3 (а.с. 18, 23).

Разом з тим, із акта від 26 грудня 2012 року не вбачається, що в результаті залива вищезазначеного нежитлового приміщення були пошкоджені будь які речі (а.с. 9).

Із претензії та розписки не вбачається який товар був пошкоджений, на яку суму.

Так, в акті - претензії зазначено, що сума 11 000,00 грн. включає збитки по пошкодженню одягу, взуттю, неможливості здійснювати торгову діяльність в орендованому приміщенні (а.с. 18).

Із розписки вбачається, що суму 11 000,00 грн. відповідач ФОП ОСОБА_5 передав за порчу одягу і обладнання (а.с. 23)

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення суми 11 000,00 грн. з відповідача, оскільки факт пошкодження внаслідок залиття квартири будь яких речей і завдання шкоди орендатору на зазначену суму не підтверджено належними доказами.

Ті обставини, що Калина ОСОБА_3 по розписці передав дану суму ФОП ОСОБА_5, не може бути визнано безумовною підставою для задоволення позову в зазначеній частині, оскільки не доказано завдання шкоди ФОП ОСОБА_5 в даній сумі.

Таким чином, сума у відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу у звязку з залиттям належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення, підлягає зменшенню з 44 319,00 грн. до 15 143,08 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України підлягає зменшенню і судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам з 493,00 грн. до 167,00 грн.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн., то колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим, не вбачає правових підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Позивач є фізичною особою підприємцем.

Спірна квартира є нежитловим приміщенням, яке передано в оренду і використовується в якості магазину, позивач отримував орендну плату.

Залиття даного нежитлового приміщення потягло негативні наслідки для позивача, порушення його цивільних прав.

Він зазнав моральні страждання у звязку з пошкодженням належного йому на праві власності майна, був вимушений вживати заходи щодо ремонту пошкодженого приміщення, за особисті кошти, не отримував орендну плату, за захистом порушених прав був змушений звертатися до суду.

Протягом тривалого часу не отримував захисту порушених прав.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завдання позивачу моральної шкоди внаслідок залиття належного йому нежитлового приміщення.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами та доповненнями, зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх вищевикладених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано визначена сума 5 000,00 грн., яка підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, виходячи із принципів розумності та справедливості, обставин спричинення моральної шкоди.

Зазначена сума є справедливою сатисфакцією моральних страждань, які позивач зазнав внаслідок пошкодження належного йому на праві власності майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови Калини ОСОБА_3 у задоволенні позову про стягнення на його користь 12 000,00 грн. утраченої вигоди, сплачених витрат по єдиному податку та єдиному соціальному внеску, не оскаржується, то в зазначеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Калини ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди 15 143,08 грн. та судовий збір в сумі 167,00 грн.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Калини ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. залишити без змін.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2016 року в частині відмови Калини ОСОБА_3 у задоволенні позову про стягнення на його користь 12 000,00 грн. утраченої вигоди, єдиного податку та єдиного соціального внеску судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_6