Дата документу 30.05.2017
Справа № 320/3540/17-ц
УХВАЛА

30 травня 2017 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Урупа І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання дій протиправними та зобовязання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позовній заяві просить визнати протиправними дії відповідача, щодо створення штучних перепон та пред'явлення вимог не передбачених Законом; ігнорування ст.5,7,19 Закону України «Про звернення громадян», електронних звернень споживачів, позбавлення громадян права вільного доступу до приймальні начальника Мелітопольського РЕМ; ненадані нормативно - правового обґрунтування необхідності завірення ним копій технічної документації, існуючої і погодженої однолінійної схеми електропостачання, протоколів випробувань та вимірювань, сертифікатів на державній мові, а також актів вводу в експлуатацію генеруючої установки; у вимаганні укладення нового договору на споживання електроенергії та поверненні заяви. Зобов'язати відповідача на підставі поданої ним заяви, без будь-яких додаткових умов укласти з ним договір на продаж електроенергії за «зеленим тарифом», після надання ним однолінійної схеми підключення, а також технічної документації на генеруюче обладнання.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою не сплатив судовий збір. При цьому, він посилається на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду про звільнення його від сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» у даному випадку є спеціальним законом і тому слід застосовувати саме його. В ст.5 цього Закону наведено вичерпний перелік випадків коли особи звільняються від сплати судового збору і розширювальному тлумаченню цей перелік не підлягає. З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», № 484-VIII. Відповідно до цього Закону споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не звільняються від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 4-зп від 03 жовтня 1997 року конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи з цього положення за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, при вирішенні спорів у цих відносинах необхідно застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Закони України «Про захист прав споживачів» та «Про судовий збір» є нормативними правовими актами однакової сили.

А тому, оскільки норма Закону щодо сплати судового збору споживачами за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, в Законі України «Про судовий збір» прийнята пізніше, а саме: з 01 вересня 2015 року, то застосовувати слід саме цей Закон.

Таким чином, у даному випадку позивач повинен був сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1280 грн. (1600 х 0,4 х 2).

Згідно зі ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження свого майнового стану на теперішній час, зокрема, довідки про розмір пенсії, заробітної плати (якщо він працює), наявність рухомого та нерухомого майна тощо.

Прийняти до уваги ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року та 30 червня 2016 року неможливо, оскільки вони винесені за результатами розгляду інших справ та з моменту їх винесення сплинув тривалий час.

Але, з метою надання позивачеві доступу до правосуддя та враховуючи додану до позовної заяви копію медичного висновку, з якого вбачається, що позивач є інвалідом 3 групи, вважаю можливим відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Тим більше, що ЦПК України не передбачає звільнення позивача від сплати судового збору навіть з урахуванням майнового стану сторони. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки у даному випадку відсутні підстави для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, справу слід призначити до судового розгляду без проведення попереднього судового засідання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.82, 122 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання дій протиправними та зобовязання виконати певні дії.

Попереднє судове засідання не проводити.

Призначити судове засідання в приміщенні суду по вул. Шмідта, 11 в м. Мелітополі на 17 серпня 2017 року на 09-30 годину.

Направити відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати відповідачу в строк до 17 серпня 2017 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 1280 грн. 00 коп. до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: