Ухвала

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Чемеровецької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що з 2010 року по 2015 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час проживає з ним. ОСОБА_4 проживає за кордоном, не має постійної роботи, заробітку. Від матері колишньої дружини ОСОБА_6 йому стало відомо, що під час проживання за кордоном, в Республіці Італія, ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дитини.

Зазначав, що він має постійне місце проживання, роботу, позитивно характеризується, створив необхідні умови для проживання, виховання, розвитку малолітнього сина.

Вважав, що мати не може створити для сина належні умови для проживання і розвитку, матеріально забезпечувати, тому просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, мотивуючи тим, що їх сім'я проживала за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1, на орендованій квартирі у смт. Гусятин Тернопільської області за місцем працевлаштування чоловіка, за місцем реєстрації чоловіка у с. Івахнівці Чемеровецького району Хмельницької області. Під час спільного проживання вони неодноразово усі разом, а також вона із сином їздили відпочивати до Республіки Італія, де проживали у її матері, яка там працює. Під час останнього перебування в Республіці Італія у лютому 2015 року, ОСОБА_3 приїхав до них і без її дозволу забрав сина в Україну. Після її приїзду до України у жовтні 2015 року вона з ОСОБА_3 не можуть дійти згоди щодо місця проживання їх дитини. ОСОБА_3 перешкоджає спілкуванню із сином, у зв'язку з чим зверталася до правоохоронних органів. Вказувала, що вона характеризується позитивно, матеріально-побутові умови дозволяють утримувати і виховувати сина.

Зазначала, що у зв'язку з окремим проживанням малолітня дитина позбавлена материнського піклування.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області

від 12 лютого 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із його матір'ю ОСОБА_4 за місцем її знаходження. Вирішено відібрати дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_3 та передати матері ОСОБА_4 Допущено негайне виконання рішення в частині відібрання дитини. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня

2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3, який проживає у АДРЕСА_2. Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_3, апеляційний суд виходив із того, що більшу особисту прихильність дитина виявляє до батька.

Проте повністю з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Установлено, що з 24 жовтня 2010 року по 26 березня 2015 року

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони неодноразово відвідували Республіку Італія.

Також ОСОБА_4 за письмовою згодою батька ОСОБА_3 сама з сином неодноразово відвідувала Республіку Італія, де проживає і працює її мати.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 без згоди матері вивіз сина

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з Республіки Італія до України.

Зберезня 2015 року по липень 2015 рокумалолітній ОСОБА_5 проживав з батьком ОСОБА_3 у с. Івахнівці Чемеровецького району Хмельницької області.

З кінця липня 2015 року по 5 серпня 2015 року, після приїзду ОСОБА_4 до України малолтіній син проживав з матір'ю у с. Вівся Чемеровецького району Хмельницької області.

З серпня 2015 року, у зв'язку з від'їздом ОСОБА_4 до Республіки Італія, за згодою сторін дитина проживала з батьком за місцем його проживання.

У жовтні 2015 року, після приїзду ОСОБА_4 до України, між сторонами виник спір щодо місця проживання малолітнього сина.

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 9 липня 2015 року і ОСОБА_4 від 4 листопада 2015 року обома батьками створені умови для повноцінного розвитку і проживання дитини.

Відсутні відомості, що негативно характеризують сторони за місцем проживання і роботи. На «Д» обліку у лікаря-психіатра і лікаря нарколога вони не перебувають, до кримінальної відповідальності не притягувались

Згіднодовідки, виданої Чемеровецьким яслами-садком № 2 «Червона калина» від 21 грудня 2015 року, під час спостереження за спілкуванням ОСОБА_5 з батьком і матір'ю склалась думка, що дитина надає перевагу більше батькові.

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 4 липня 2016 року у взаємовідносинах малолітнього

ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 панує сприятливий мікроклімат, атмосфера любові та поваги один до одного. Батько проявляє до сина турботу, любов та повагу, забезпечує всім необхідним. Він є авторитетом для хлопчика. Прослідковується велика прихильність хлопчика до батька. Під час обстеження і бесіди малолітній ОСОБА_5 жодного разу не згадав про матір, не проявив зацікавленості у розмові про неї. Вираженої прихильності хлопчика до матері не прослідковується. Вираженого негативного впливу на психоемоційний стан дитини розлука з матір'ю ОСОБА_4 у період його проживання з батьком не має. Зміна місця проживання і розлука з батьком в деякій мірі матиме негативний вплив на психоемоційний стан дитини, яка сильно прив'язана до батька.

Згідно з письмовим висновком Органу опіки та піклування Чемеровецької РДА від 28 квітня 2016 року щодо розв'язання спору, проведеного за результатами обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання у АДРЕСА_2.

Проаналізувавши акти обстеження житлово-побутових умов сторін, характеристики з роботи та місця поживання, довідку Чемеровецького яслі-садка № 2 «Червона калина» від 21 грудня 2015 року, висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 4 липня 2016 року, висновком Органу опіки та піклування Чемеровецької РДА від 28 квітня

2016 року, апеляційний суд установив відсутність переваг одного з батьків перед іншим щодо матеріально-побутових умов проживання і матеріального стану, а досліджені у справі докази свідчать про те, що батьки належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків. Разом із тим прийшов висновку, що малолітній ОСОБА_5 більше виявляє особисту прихильність до батька ОСОБА_3, що є вирішальним у вирішенні даного спору.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами 1, 2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Суд апеляційної інстанції, вважав, що наявні підстави для розлучення дитини зі своєю матір'ю.

При цьому, апеляційний суд у рішенні не встановив виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, ухвалене апеляційним судом рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 2 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська