Справа № 242/2272/17
Провадження № 2/242/1067/17
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

9 червня 2017 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Коліщук З.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач 07.06.2017 подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 грудня 1997 року із ОСОБА_2.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема: за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 цього Кодексу, або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 106 Сімейного кодексу України встановлено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Згідно ст. 110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року№11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із позовної заяви позивача та доданих до неї документів вбачається, що неповнолітніх дітей у сторін немає. Також, у позовній відсутні посилання на обставини неможливості розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 цього Кодексу, або відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, тобто виникнення спору щодо розірвання шлюбу, що дає підстави позивачу звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 122, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, про що повідомити позивача.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у даній ухвалі.

Розяснити позивачу, що у випадку неусунення недоліків у встановлений строк заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя