Справа № 161/8735/17
Провадження № 2-о/161/179/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі: головуючого - судді Подзірова А.О.,

присяжних - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судових засідань ОСОБА_3,

за участю представника психіатричного закладу - ОСОБА_4,

прокурора Яненко В.В.,

законного представника - ОСОБА_5,

особи, щодо якої вирішується питання - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку заяву представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

06 червня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_5.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянин ОСОБА_6 є інвалідом І групи дитинства довічно. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року визнаний недієздатним.

06 червня 2017 року об 11:00 вказаний громадянин був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря-психіатра та за заявою опікуна ОСОБА_5.

О 12:30 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад, важку розумову відсталість (імбецильність) ускладнена психопатоподібними та епісиндромом.

ОСОБА_6 перебуває на диспансерному обстеженні у лікарні та раніше неодноразове перебував та стаціонарному лікуванні.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 06 червня 2017 року №470, ОСОБА_6 потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

На підставі наведеного, лікар-психіатр просить суд, задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку недієздатного ОСОБА_6 терміном до 6 місяців.

Представник психіатричного закладу лікар-психіатр ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Прокурор Яненко В.В. в судовому засіданні просив суд заяву задовольнити.

Законний представник опікун у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити.

ОСОБА_6, як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви,

Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника ОСОБА_6 та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_6 є інвалідом І групи дитинства довічно. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обасті від 11 грудня 2014 року у справі №161/14072/14-ц вказаний громадянин визнаний недієздатним. Опікуном призначений ОСОБА_5 (а.с.6).

Як слідує з матеріалів справи, 06 червня 2017 року до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька надійшла заява опікуна про лікування ОСОБА_6 у звязку з погіршенням стану здоровя (а.с.5).

06 червня 2017 року об 11:00 ОСОБА_6 був госпіталізований до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за рішенням чергового лікаря-психіатра та за заявою опікуна з діагнозом «важка розумова відсталість (імбецильність) ускладнена психопатоподібними та епісиндромом».

Як зазначено у висновку комісії лікарів-психіатрів від 06 червня 2017 року №470, обєктивний стан на час огляду: контакт формальний; мова нерозвинена; спілкування жестами та складами; емоційно нестійкий; негативістичний; дурашливий, нетерплячий, злобний; схильний до імпульсивності; голосно кричить; інтелектуально мнестичне зниження до імбецильності; критика часткова.

З наявної медичної документації випливає, що картині психічного розладу присутні небезпечні для хворого прояви: дезорганізація психічної сфери, емоцій та поведінки негативізм, некерованість, безпорадність (втікає з дому, блукає, безпорадний у користуванні побутовими зручностями та приладами, схильний до некерованих імпульсивних вчинків). Психічно хворим себе не вважає, наявність психічного розладу не усвідомлює.

Виходячи з даних анамнезу та обєктивного стану, громадянин ОСОБА_6, який страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості (імбецильність) ускладнена психопатоподібним та епісиндромом, позбавлений здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку, внаслідок чого він не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

Вказаний висновок підписаний комісією лікарів-психіатрів у складі головного лікаря ОСОБА_7, лікаря-психіатра відділення №5 ОСОБА_4, завідуючого відділенням №5 ОСОБА_8 та скріплений печаткою Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька (а.с.2).

Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_6, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що ОСОБА_6 тривалий час перебуває на диспансерному спостереженні у психіатричному закладі та раніше неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у цьому закладі, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що ОСОБА_6 не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують його життєдіяльність та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, враховуючи стан ОСОБА_6, який є недієздатним та не в змозі надати усвідомлювану згоду на психіатричне лікування, та згоду опікуна ОСОБА_6 на примусове лікування його підопічного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід примусово госпіталізувати до психіатричного закладу, а заяву представника Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 210, 282 ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Надати дозвіл Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька на подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном до 6 (шести) місяців, який рахувати з моменту госпіталізації 11:00 год 06 червня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_9

Присяжні: ОСОБА_1,

ОСОБА_2