АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Трусова Т.О.
№ 22-ц/796/5016/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 753/168/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.01.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу для подання її до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати ухвалу та направити справу для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

В обґрунтування вимог посилався на те, що він звернувся з позовом до ПАТ «МАРФІН БАНК» відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» за зареєстрованим місцем його проживання. Такі дії позивача не суперечать вимогам п.5 ст.110 ЦПК України, яка передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за заподіянням шкоди чи виконання договору. Так, позивач є споживачем відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача в судовому засідання апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав наведених в ній.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 для подання її до належного суду суд першої інстанції виходив з того, що позов має бути подано за загальним правилом підсудності відповідно до ст.109 ЦПК України за місцем знаходження відповідача, оскільки як на підставу своїх вимог ОСОБА_1 посилався на загальні норми цивільного законодавства та спеціальне законодавства, зокрема положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а тому Законом України «Про захист прав споживачів» спірні правовідносини не регулюються.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на наступне.

Стаття 110 ЦПК України встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності.

Згідно з ч.5 ст.110 ЦПК Українипозови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Частиною 14 ст.110 ЦПК України визначено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року №5 судам слід мати на увазі, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин, між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Як вбачається з матеріалів справи позивач в грудні 2016 року звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ПАТ «МАРФІН БАНК» на його користь грошові кошти в сумі 41229,11 грн., 823 грн. комісії за проведення несанкціонованих транзакцій та 10060 грн. пені та витрати на правову допомогу.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що він є споживачем банківських послуг відповідно до договору №279082 від 10.11.2014 року, укладеного між ним та ПАТ «МАРФІН БАНК». Вказував, що відповідач не виконав умови договору про зберігання грошових коштів позивача, обслуговування його банківського рахунку та забезпечення безпеки платіжних операцій. Зазначав, що згідно з п.п.3,4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» при порушенні умов договору та у разі виявлення недоліків у наданій послузі, споживач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків та усунення недоліків та позивач на підставі вищевказаного Закону звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

А тому висновок суду першої інстанції про те, що Законом України «Про захист прав споживачів» спірні правовідносини не регулюються є помилковим.

Як зазначав позивач, місцем його реєстрації є: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач скориставшись наданими йомуцивільно-процесуальним законодавством правами на свій розсуд, звернувся до суду з вказаним позовомза своїм зареєстрованим місцем проживання відповідно доч.5 ст.110 ЦПК України,

Пунктом 3 ч.1.ст.312 ЦПК України визначено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 для подання її до належного суду, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевказані обставини та прийшов до передчасного висновку щодо непідсудності вказаної справи Дарницькому районному суду м. Києва, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді