Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1237/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.06.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого-судді Надопта А.А., при секретарі Онисько С.С.., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Юска Н.М. про визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Юска Н.М.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 2014 року позивач та відповідачка домовилися про те, що остання буде утримувати та доглядати позивача та її чоловіка, оскільки в силу похилого віку та станом здоровя вони потребують сторонньої допомоги. Згідно домовленості, ОСОБА_2 буде доглядати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а вони в свою чергу свій будинок з приналежними до нього будівлями залишить їй після смерті.

Після того як вони домовилися про вищевказане, відповідачка доглядала та утримувала позивачку з чоловіком, але в серпні 2015 року почала наполягати на таму, щоб ОСОБА_1 уклала з нею договір.

ОСОБА_2 умовила позивачку та її чоловіка поїхати до нотаріуса в м. Виноградів. 17.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, вказані договори позивачка не читала, так як в неї не було на це фізичної можливості, внаслідок вад зору.

Після укладеного даного договору ОСОБА_2 перестала доглядати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4, почала вживати алкогольні напої, приходила до них додому, щоб тільки поїсти та йшла.

В подальшому позивачка звернулася до Виноградівського районного суду з позовом про визнання недійсним договору дарування вказаного житлового будинку. 01.09.2016 року Виноградівським районним судом вказаний позов було задоволено та визнано недійсним договір дарування житлового будинку, розташоаного в АДРЕСА_1.Вказане ріщення набрало законної сили, на даний час будинок зареєстрований за позивачкою.

В силу незнання про існування договору дарування земельної ділянки, позивачка при поданні першого позову не просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки на якій знаходиться будинок. Той факт, що обидва договору були укладені в один час, їх реєстрові номери 645 та 646, свідчить про єдиний намір при укладенні обох договорів.

В договорі дарування житлового будинку, який судом визнаний недійсним, вказана земельна ділянка, яка є предметом оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

На даний момент право власності на будинок перейшло до позивачки ОСОБА_1, і той факт, що право власності на земельну ділянку залишається за відповідачкою порушує наведені норми законодавства.

Зважаючи на те, що догорів дарування будинку укладений з порушенням норм чинного законодавства, а саме відповідно до пункту 6 глави 9 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, ще вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітку відмітка на договорі відсутня. В нас є підстави вважати, що і договір дарування земельної ділянки містить аналогічні порушення. Позивачка має вади зору та не могла прочитати текс договору, що підтверджує судово-медична експертиза проведена в рамках кримінального прощцження №0001313. Позивачка стверджує, що її не було ознайомлено з умовами договору, вона підписала договір не розуміючи його змісту в повному обсязі. Наведена обставина порушує норми викладені в 6 главі «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Окрім вказаного порушено пункту 3.4 глави 2 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при посвідченні правочинів про перехід права власності на житЛ^вий будинок, будівлю або споруду нотаріус роз'яснює сторонам зміст статті 377 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності або права користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Однак незважаючи на те, що в договорі дарування житлового будинку вказано про перехід права власності на земельну ділянку, було укладено оспорюваний договір, якому передував договір дарування житлового будинку, що випливає з порядкових номерів реєстрації згаданих правочинів нотаріусом.

У звязку з чим позивач просить визнати договір дарування земельної ділянки недійсним.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак її представник ОСОБА_5, подав письмову заяву заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2, в судове засідання не з"явилася, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином- судовою повісткою, заяв та клопотань про причини своєї неявки або про перенесення слухання справи суду не надала, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України з винесенням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач.

Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Юска Н.М. в судове засідання не зявлялась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, своїми процесуальними правами не скористалась.

Судом встановленні такі факти і відповідні їм правовідносини.

що в грудні 2014 року позивач та відповідачка домовилися про те, що остання буде утримувати та доглядати позивача та її чоловіка, оскільки в силу похилого віку та станом здоровя вони потребують сторонньої допомоги. Згідно домовленості, ОСОБА_2 буде доглядати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а вони в свою чергу свій будинок з приналежними до нього будівлями залишить їй після смерті.

Після того як вони домовилися про вищевказане, відповідачка доглядала та утримувала позивачку з чоловіком, але в серпні 2015 року почала наполягати на таму, щоб ОСОБА_1 уклала з нею договір.

ОСОБА_2 умовила позивачку та її чоловіка поїхати до нотаріуса в м. Виноградів. 17.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, вказані договори позивачка не читала, так як в неї не було на це фізичної можливості, внаслідок вад зору.

Після укладеного даного договору ОСОБА_2 перестала доглядати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4, почала вживати алкогольні напої, приходила до них додому, щоб тільки поїсти та йшла.

В подальшому позивачка звернулася до Виноградівського районного суду з позовом про визнання недійсним договору дарування вказаного житлового будинку. 01.09.2016 року Виноградівським районним судом вказаний позов було задоволено та визнано недійсним договір дарування житлового будинку, розташоаного в АДРЕСА_1.Вказане ріщення набрало законної сили, на даний час будинок зареєстрований за позивачкою.

В силу незнання про існування договору дарування земельної ділянки, позивачка при поданні першого позову не просила визнати недійсним договір дарування земельної ділянки на якій знаходиться будинок. Той факт, що обидва договору були укладені в один час, їх реєстрові номери 645 та 646, свідчить про єдиний намір при укладенні обох договорів.

Так, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

В договорі дарування житлового будинку, який судом визнаний недійсним, вказана земельна ділянка, яка є предметом оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

На даний момент право власності на будинок перейшло до позивачки ОСОБА_1, і той факт, що право власності на земельну ділянку залишається за відповідачкою порушує наведені норми законодавства.

. Відповідно до ч. 2 ст. 26 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Вимогою позовної заяви є скасування договору на підставі якого проведено державну реєстрацію прав.

Відповідно до пунктів 7.6 та 7.7 глави 2 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Документ, що посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна.

Даними нормами пояснюється правильність та доцільність вибраного способу захисту при ірернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його.моральним засадам.

Зважаючи на те, що догорів дарування будинку укладений з порушенням норм чинного законодавства, а саме відповідно до пункту 6 глави 9 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, ще вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітку відмітка на договорі відсутня. В нас є підстави вважати, що і договір дарування земельної ділянки містить аналогічні порушення. Позивачка має вади зору та не могла прочитати текс договору, що підтверджує судово-медична експертиза проведена в рамках кримінального прощцження №0001313. Позивачку не було ознайомлено з умовами договору, вона підписала договір не розуміючи його змісту в повному обсязі. Наведена обставина порушує норми викладені в 6 главі «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Окрім вказаного порушено пункту 3.4 глави 2 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при посвідченні правочинів про перехід права власності на житловий будинок, будівлю або споруду нотаріус роз'яснює сторонам зміст статті 377 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності або права користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Однак незважаючи на те, що в договорі дарування житлового будинку вказано про перехід права власності на земельну ділянку, було укладено оспорюваний договір, якому передував договір дарування житлового будинку, що випливає з порядкових номерів реєстрації згаданих правочинів нотаріусом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивачка фактично мала намір укласти договір довічного утримання, але в силу похилого віку та вад- здоров'я не могла усвідомити всіх обставин при здійсненні вказаного правочину.

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З вище викладеного стає зрозуміло, що дана норма також порушена при укладенні договору, адже позивачка не мала фактичного наміру подарувати будинок з приналежними до нього будівлями та земельну ділянку.

Зважаючи на всі обставини суд приходить до висновку, що правочин був вчинений під впливом помилки. Тобто відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. В даному випадку помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що правочин. вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно малодіісце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.Зважаючи на вищевказані обставини можна дійти висновку, що при укладенні договору дарування між сторонами існувала фактична домовленість про те, що обдарований повинен утримувати дарувальника. Правовою метою договору дарування є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Законодавець чітко визначив обставину при яких договір не можна вважати договором дарування, дана обставина наявна в оспорюваному правочині.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови, що було неможливо зі сторони відповідача не тільки через допущену помилку, а й вади зору. В силу похилого віку і за станом здоров'я, укладаючи з ОСОБА_2 договір, позивачка мала на меті відчуження на користь відповідача земельної ділячи, на якій розташоване її єдине житло, лише за умови довічного утримання, і якби не помилка в правовій природі правочину та його правових наслідках, спірний договір не був би укладений.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Наведені вище обставини підтверджуються також судовим рішенням, яке набрало законної сили та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України не підлягають доказуванню.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних і ній доказів суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України в загальній сумі 826,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.29, 31).

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати Договір дарування земельної ділянки, площею 0,0866 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений 17.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 646 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканки АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1120 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Виноградівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта