Справа № 462/489/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 червня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

Представник позивача подав в суд позовну заяву, в якій просить стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по Кредитному договору № KF024887-AN від 11.12.2014 року в сумі 54015,98 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини:

11 грудня 2014 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № KF024887-AN з наступними змінами та доповненнями, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 58 000 грн. строком на 48 місяців, з кінцевою датою погашення не пізніше 10 грудня 2018 року, з платою за кредитним договором в розмірі 23% річних та щомісячними рівними частинами погашення кредиту. З метою своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № KF 024825-AN/S-1 від 11.12.2014 року, за умовами якого ОСОБА_2 зобовязалася відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з вказаного кредитного договору. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі. Проте відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, зокрема, ОСОБА_1 не сплатив кредит, а ОСОБА_2, як поручитель, не забезпечила погашення такого, чому позивач просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором, що складає 54015,98 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 11 грудня 2014 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір KF024887-AN з наступними змінами та доповненнями згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 58 000 грн. строком на 48 місяців, з кінцевою датою погашення не пізніше 28 листопада 2017 року, з платою за кредитним договором в розмірі 23% річних та щомісячними рівними частинами погашення кредиту (а.с.6-16).

Відповідно до умов кредитного договору, а саме розділів 11, 15 позичальник зобовязаний: повернути банку отриманий кредит в повному обсязі, в строки та у порядку, встановлених кредитним договором; сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, що встановленні кредитним договором; забезпечити часткове погашення відповідно до встановленого графіку.

Згідно п. 12.1.8. Банк незалежно від інших положень кредитного договору має праві вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банк частині за умови настання будь-якої з наступних обставин: прострочення позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше ні один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом наданим на придбання житла, - щонайменше на три календарні місяці; сума простроченої заборгованості за кредитним договором перевищує розмір кредиту більш як на десять процентів; несплати позичальником більше однієї частини кредиту згідно графіку, яка перевищує п'ять процентів розміру кредиту; таке виконання боргових зобовязань повинно бути здійснене позичальником: протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 75 (сімдесяти п'яти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику (у випадку користування кредитом, забезпеченим іпотекою, та кредитом, наданим на придбанні житла); протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 (сорока п'яти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику (у випадку користування кредитом, який не забезпечений іпотекою та не наданий на придбання житла).

Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов кредитного договору, вимога банку втрачає чинність. Банк має право відкликати свою вимогу щодо дострокового виконання боргових зобовязань - в такому випадку позичальник зобовязаний продовжувати виконувати боргові зобовязання відповідно до умов кредитного договору.

Таке виконання боргових зобовязань повинно бути здійснене позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від банку, але в будь-якому разі не пізніше 45 (сорока пяти) календарних днів з дня направлення банком відповідного повідомлення позичальнику.

Станом на 28.11.2016 по кредитному договору допущено неналежне виконанні зобовязань, допущено прострочення зобовязань, у звязку з чим позивач, керуючись кредитним договором, надіслано ОСОБА_1В, по відомому місцю перебування адресата повідомлення-вимогу за № 10-3/20197 з вимогою усунути неналежне виконання зобовязань та попереджено про вимогу дострокового виконання зобовязань по кредитному договору, однак лист адресатом залишено без належного виконання./а.с.17-18/

Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором надав позичальнику кредит у розмірі обумовленому договором.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості /а.с.4/, що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору № KF024887-AN від 11.12.2014 року, зобовязання, зокрема, станом на 20.01.2017 року має заборгованість в розмірі 54015,98 грн., з яких 46525,79 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5832,30 грн. нараховані та не сплачені відсотки за користування кредитними коштами та 1657,89 грн. пеня в розмірі подвійної бікової ставки НБУ.

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором № KF024887-AN від 11.12.2014 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати дострокового повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 11.12.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № KF 024825/S-1 від 11.12.2014 року /а.с.15-16/. За умовами договору поруки ОСОБА_2 зобовязалася відповідати в повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань, що виникли з кредитного договору.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Крім цього, як розяснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

З матеріалів справи вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 було направлено вимоги відповідно за №10-3/20197 від 28.11.2016 року та за №10-3/20198 від 28.11.2016 року повернути суму заборгованості, в яких розяснено наслідки неповернення боргу (а.с.17-20), проте такі залишено без реагування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що отримання відповідачем ОСОБА_1 кредиту від позивача є доведеним, а факт неповернення позичальником ОСОБА_1 і поручителем ОСОБА_2 позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах не викликає сумніву, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі і стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ВіЕс Банк» вказану суму заборгованості за кредитним договором № KF024887-AN від 11.12.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно із відповідачів на користь позивача суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви (а.с.1-2).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 543, 549, 553, 554, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 54 015 /п'ятдесят чотири тисячі п'ятнадцять/ грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором № KF024887-AN від 11.12.2014 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1600,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк