Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/251/17-ц
Провадження № 2/499/201/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

ЗАОЧНЕ

"30" травня 2017 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на ті обставини, що вона з відповідачем знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 15 березня 1975 року актовий запис про шлюб № 3 складений Орджонікідзівською сільською радою Ширяївського району Одеської області, що підтверджує свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбних відносин із відповідачем неповнолітніх дітей не мають.

Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відповідач живе своїм окремим життям, не турбується про створення нормальних сімейних стосунків, допомоги у веденні домашнього господарства не надає, увесь тягар щодо сплати витрат по утриманню будинку та комунальних платежів поклав на неї тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем так як примирення не можливе.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила справу слухати у її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився двічі. Про дату час судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв клопотань не надавав, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого долучений до справи.

Позивачкою зазначається, що неповнолітніх дітей вони з чоловіком не мають.

Підставою для звернення позивачкою до суду з позовом про розірвання шлюбу призвело те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відповідач живе своїм окремим життям, не турбується про створення нормальних сімейних стосунків, допомоги у веденні домашнього господарства не надає, увесь тягар щодо сплати витрат по утриманню будинку та комунальних платежів поклав на неї тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем так як примирення не можливе.

Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним.

Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого.

Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На підставі ст. 3, 36, 51, 104-105, 110 СК України, керуючись ст.ст. 10, 88,209,212,213,215, 224,225,226 ЦПК України, суд,

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 15 березня 1975 року, актовий запис про шлюб № 3 складений Орджонікідзівською сільською радою Ширяївського району Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СуддяОСОБА_3