Номер провадження: 22-ц/785/2138/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа Головне територіальне управління юстиції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови приватного нотаріуса про відмову в видачі дублікату довіреності,

встановила:

В липні 2016 року адвокат ОСОБА_3 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову в видачі дублікату довіреності, виданої на його імя ОСОБА_4 та посвідченої нотаріально 07.07.2015 року, за реєстром №1363. У позовній заяві посилався на те, що довіреність була ним втрачена, довіритель у той час перебував за межами країни, тому він звернувся до нотаріуса про видачу її дублікату, однак у видачі було безпідставно відмовлено.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову приватного нотаріуса про відмову в видачі дублікату довіреності, зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.07.2015 року та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Позивач ОСОБА_3 вважав скаргу необґрунтованою, рішення законним, відмову нотаріуса безпідставною.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в Одеській області вважав, що перешкоди для видачі дублікату були відсутні, тому рішення суду є законним.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2015 року ОСОБА_4 на підставі усного договору доручення, шляхом видачі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив ОСОБА_3 на ведення його справ (а.с.8).

Оскільки оригінал довіреності ОСОБА_3 втрачено, 13.07.2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу дублікату довіреності, однак постановою від 23.07.2015 року в видачі дублікату довіреності відмовлено з підстав того, що представник (повірений) не є особою, щодо якої вчинювалася нотаріальна дія, довіреність може бути скасована, а перевірити такі обставини можна лише у разі видачі дублікату виключно довірителю, а не повіреній особі (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова в видачі дублікату довіреності була безпідставною, і такі висновки суду відповідають обставинам справи, ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Статтею ст.49 Закону України «Про нотаріат» визначені підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії, серед яких заборона на видачу дублікату довіреності представнику (повіреному) не передбачена, безпідставна відмова у вчиненні нотаріальної дії заборонена і відмова може відбуватися лише з передбачених законом підстав.

Пунктом 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Чітке та точне визначення на рівні закону поняття того, хто вважається особою щодо якої учинялася нотаріальна дія відсутнє, і питання можливості видачі дублікату довіреності повіреній особі є дискусійним, про що свідчать протилежні за змістом розяснення фахівців у галузі права, а також висновки дорадчих органів нотаріату (а.с.17-20,21-23,27-32,37,39-40).

У справі нотаріусом відмовлено у видачі дублікату із посиланням на ст.ст.8,53 Закону України «Про нотаріат», які правила про заборону видачі дублікату довіреності представнику не містять, а також на ст.248 ЦК України, якою врегульовано цивільно правові підстави припинення представництва, тому перевірці підлягає обґрунтованість відмови в межах наведених підстав у конкретному спорі.

Відповідно до ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на договорі або на акті органу юридичної особи, довіреність є лише письмовим документом, який видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити дії від імені та за рахунок другої сторони (довірителя). Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обвязки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Представництво в цьому спорі ґрунтується на договорі доручення, в якому існують взаємні права та обовязки сторін, довіреність виступає документом, що видається на підтвердження повноважень перед третіми особами.

Таким чином, враховуючи відсутність прямої заборони в законі на видачу дублікату довіреності представнику, наявність прав та обовязків між довірителем та повіреним у відносинах представництва, можливість реалізації прав довірителя через представника перед третіми особами лише шляхом вчинення нотаріальної дії видачі довіреності, висновок про те, що останній не є особою, щодо якої вчинена нотаріальна дія, носить характер тлумачення норми права, яке не має ознак безспірності.

Разом із тим, звуження обсягу прав особи за відсутності норми закону про заборону на вчинення дій та нечіткості закону, який дозволяє на власний розсуд застосовувати протилежні підходи, не допускається виходячи з засад цивільного законодавства, а також принципів Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про нотаріат» нотаріальну таємницю складає сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо.

Довіреність була видана ОСОБА_3 для представництва перед третіми особами, отже на час звернення до нотаріуса він був обізнаний про факт і зміст вчиненої нотаріальної дії, а тому висновок про унеможливлення видачі дублікату через обовязок дотримання таємниці нотаріальної дії суперечить змісту самого поняття таємниці вчинення нотаріальних дій.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 року №111/5 «Про запровадження Єдиного реєстру довіреностей та внесення змін і доповнень до деяких нормативно правових актів Міністерства юстиції України» встановлено порядок створення, ведення та користування Єдиним реєстром довіреностей, який містить інформацію про припинення дії довіреності, і нотаріус перевіряє чинність довіреності за відомостями реєстру на під час видачі дублікату довіреності.

Відтак відмова в видачі дублікату з підстав неможливості пересвідчитися в тому, що довіреність не скасована довірителем, з очевидністю суперечить вищевикладеним нормам.

В свою чергу, тягар того, що довірителем не повідомлено нотаріуса та третіх осіб про припинення відносин представництва шляхом подачі відповідної заяви для внесення відомостей в Єдиний реєстр довіреностей, не може покладатися на нотаріуса, відповідальність якого обмежується дотриманням вимоги про перевірку відомостей за даними Єдиного реєстру, і тому підставою для відмови у видачі дублікату бути не може, тим більш, що правові наслідки таких дій передбачені ст.249 ЦК України для інших осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про унеможливлення перевірки факту смерті особи довірителя під час вчинення дії як підстави для відмови у видачі дублікату довіреності, то колегія суддів виходить з наступного.

Дійсно, видача дублікату довіреності після смерті довірителя за відсутності відомостей про таке може призвести до негативних наслідків для третіх осіб, якщо представник буде діяти недобросовісно, і можливо, перевірка таких відомостей не була б зайвою.

Проте Порядком вчинення нотаріальних дій не передбачено обовязку нотаріуса здійснювати перевірку факту смерті особи довірителя у разі видачі дублікату довіреності, законодавчо такі вимоги встановлені щодо заповідача у разі видачі дублікату заповіту, до обовязків нотаріуса входить перевірка дійсності довіреності за відомостями Єдиного реєстру довіреностей, а тому відмова у вчиненні нотаріальної дії через припущення щодо ймовірної недобросовісності сторони за відсутності підтверджених відомостей про смерть особи довірителя на законі не ґрунтується.

Правовий механізм відновлення прав осіб, права яких порушено у випадку недобросовісного використання прав представником поза межами повноважень, врегульовано нормами цивільного кодексу, і до компетенції нотаріуса не входить.

За повідомленням представника третьої особи Головного управління юстиції в Одеській області станом на час розгляду справи нотаріусам забезпечений доступ до Єдиного реєстру актів громадянського стану, відтак прогалина у цьому питанні заповнена.

Водночас оскільки рішення у цьому спорі не може бути вирішенням питання якості закону чи заповнення прогалин у визначенні порядку вчинення певних дій, то колегія суддів, надаючи оцінку доводам сторін, правомірності висновків суду, виходить з фактичних обставин конкретного спору та вимог закону на час виникнення правовідносин.

Так, довіритель ОСОБА_6 жив, зявився в судове засідання апеляційного суду та підтвердив, що через перебування за межами країни не міг особисто звернутися з заявою про видачу дублікату довіреності, яка була втрачена представником, відмова в видачі дублікату була перешкодою для реалізації його прав в судовому спорі, в якому він очікував на захист інтересів представником, про зміст нотаріальної дії був обізнаний представник ОСОБА_7, довіреність не була скасована, строк її дії не закінчився, тому за відсутності чіткої заборони на вчинення такої нотаріальної дії на рівні закону обєктивні перешкоди в видачі дублікату довіреності були відсутні.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, а тому за відсутності чітко передбачених підстав, які свідчать про невідповідність нотаріальної дії законодавству України або міжнародному договору, сумніви повинні тлумачитися на користь особи, яка звертається за допомогою, що відповідає принципу верховенства права.

Оскільки інших підстав, окрім вищезгаданих в постанові, в підґрунтя відмови нотаріусом не покладено, то інші доводи, які не були підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, у цьому спорі знаходяться поза межами предмету оспорення.

Хоча рішення суду не містить детальних відповідей, які були підґрунтям заперечень сторони відповідача, норми матеріального права застосовані судом першої інстанції правильно, правильність висновку суду по суті справи доводи апеляційної скарги не спростовують, тому скарга підлягає відхиленню.

Не підлягає задоволенню вимога представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 про постановлення окремої ухвали на адресу Головного управління юстиції в Одеській області щодо неправомірних дій представника управління в судовому засіданні, який вважав доводи позову обґрунтованими, а рішення законним, оскільки з наявних у справі матеріалів справи не вбачається ознак поведінки, яка б свідчила про порушення вимог закону.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: