Дата документу 31.05.2017
Справа № 320/5198/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк», треті особи: ОСОБА_2 та приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Левченко Валентина Володимирівна, про визнання іпотечного договору та додаткової угоди до нього недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними іпотечний договір №ЗФ(03)47-07 від 22 лютого 2007 року, укладений між нею та ПАТ «Таскомбанк», що посвідчений нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В. та зареєстрований в реєстрі за №926, та додаткову угоду №1 від 10 серпня 2007 року до іпотечного договору № ЗФ(03)47-07 від 22 лютого 2007 року, посвідчену нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В. та зареєстровану в реєстрі за №4521. Вимоги позову мотивовані тим, що при підписанні вказаного іпотечного договору та додаткової угоди позивачка в силу своїх вікових особливостей та стану здоров'я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Шаповалова О.В. позов підтримала повністю та пояснила, що позивачка протягом тривалого часу спостерігається та проходить лікування у лікаря-невропатолога в Мелітопольській міській поліклініці з діагнозом: ЦАС ІІІ ст., невроз, судинний паркінсонізм (хвороба Паркінсона). Крім того, їй також встановлений діагноз: хронічний рецидивний панкріотит середньої тяжкості, ГБ ІІ ст. високий фактор ризику, ІБС, дифузний кардіосклероз, д/енцефалопатія ІІ ст. З 25.03.2013 по 08.04.2013 позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні М/Л-2 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст.., гіпертензивне серце, ст.ІІІ риск ІІІ. СН-1 ФК-2, хронічний панкреатит , хронічний пієлонефрит, нефроптоз справа. Тривалий час позивачка страждає панічними та депресивними розладами, були виявлені когнітивні порушення мозку. А тому, на час підписання договору та додаткової угоди позивачка не усвідомлювала значення своїх дій і її волевиявлення не відповідало її внутрішній волі.

Представник відповідача Костенко І.С. позов не визнав та пояснив, що доказів того, що позивачка не усвідомлювала значення своїх дій і її волевиявлення не відповідало її внутрішній волі суду надано, а тому, в позові просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, судова повістка що була направлена за останньою відомою адресою повернулася з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання та відсутністю адресата вдома». За відомостями виконавчого комітету Мелітопольської міської ради місце проживання ОСОБА_2 не зареєстровано.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Левченко В.В. не з'явилася, просить розглядати справу у її відсутність. В своїх поясненнях в попередніх судових засіданнях вона послалась на те, що добре пам'ятає позивачку, з участю якої посвідчувала договір та пізніше угоду. Вона особисто поспілкувалася із ОСОБА_1 перевірила її дієздатність. Ніяких розумових, психічних відхилень вона в неї не помітила. ОСОБА_1 вела себе адекватно, розуміла що підписує.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, третю особу - приватного нотаріуса Левченко В.В., допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що 22.02.2007 між позивачкою ОСОБА_1 та АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Таскомбанк», був укладений іпотечний договір №3Ф(03)47-07, за умовами якого позивачка, як іпотекодавець, забезпечує іпотекою виконання усіх зобов'язань ОСОБА_2, яка є третьою особою по даній справі, за кредитним договором №КФ(03)47-07 від 22.02.2007, що укладений між банком та ОСОБА_2 Максимальний розмір вимог за іпотечним договором не може перевищувати 158000 грн. Предметом даного іпотечного договору є квартира АДРЕСА_1. Даний договір набирає сили з моменту його нотаріального посвідчення та діє до настання одного з випадків, що передбачені ст.17 ЗУ «Про іпоетку» /а.с.6-9/. В подальшому 22 лютого 2007 року даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Левченко В.В. та дієздатність сторін перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №926 /а.с.9/.

Підписання даного іпотечного договору передувало укладання кредитного договору між банком та ОСОБА_2 22.02.2017, № КФ (03)47-07 /а.с.10/.

В подальшому між банком та позивачкою ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до іпотечного договору №ЗФ (03)47-07 від 22.02.2007. За даною угодою сторони погодили, що погашення кредиту не буде перевищувати 116500 грн. не пізніше 21.02.2017 згідно з графіком, наведеним у додатку №1 до кредитного договору. Заставна вартість предмету іпотеки складає 166549 грн. Дана угода посвідчена 10.08.2007 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Левченко В.В. та дієздатність сторін перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №4521 /а.с.11/.

Представник відповідача під час розгляду справи заявляв клопотання про закриття провадження по справі, оскільки судом вже розглядалася справа між тими самими сторонами про той самий предмет спору та з цього приводу суд вже ухвалив рішення, за яким в позові відмовлено, на підтвердження чого надано рішення місцевого суду та ухвалу апеляційного суду. Однак, як вбачається з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №320/8104/13ц позивачка зверталася до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору та додаткової угоди з підстав його помилковості, тоді як підставою звернення до суду від 11.06.2015 вона зазначає ст.225 ЦК України.

Позивачем ставиться питання про визнання недійсним іпотечного договору та додаткової угоди з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, а саме: з тих підстав, що її волевиявлення при укладенні договору та угоди не було вільним і не відповідало її волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним.

Правила цієї статті ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак, у момент вчинення правочину особа перебувала у стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

За письмовою інформацією КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку у лікаря-психіатра не знаходиться та за консультацією до психіатра зі скаргами на стан свого здоров'я не зверталася у 2005-2006 роках /а.с.113/.

За клопотанням представника позивачки по справі була призначена судово-психіатрична комісійна амбулаторна експертиза. Згідно з її висновком №296 від 02 червня 2016 року ОСОБА_1 22.02.2007 та 10.08.2007 розладів психічної діяльності не виявляла, а тому, вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. На період укладання договорів у ОСОБА_1 виявлялися: зниження у емоційно-воловій сфері, довірливість, легковажність, поверхневість /а.с.120-130/.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 29.02.2012 встановлено, що підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, дослідженими по справі доказами в їх сукупності спростовується той факт, що в момент підписання ОСОБА_1 оспорюваного договору та угоди її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

Пояснення допитаних в судовому засіданні свідків як зі сторони позивача, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, не містять даних які б вказували на те, що на час укладення договору та угоди ОСОБА_1 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. З питанням про визнання недієздатною ОСОБА_1 до суду ніхто не звертався, а тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України та відносить їх за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк», треті особи: ОСОБА_2 та приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Левченко Валентина Володимирівна, про визнання іпотечного договору та додаткової угоди до нього недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляції в Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: