Номер провадження: 22-ц/785/3854/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», за участю третіх осіб - ОСОБА_4, ПРАТ СК «Арсенал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року,

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.10.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі тролейбуса ЗІУ-9, д/н 844, який належить КП «Одесміськелектротранс» та автомобілями НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5О та «TOYOTA AURIS» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Вина водія ОСОБА_4 в зазначеному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеса від 08 грудня 2015 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП.

В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень у вигляді деформації ЛКЛ та ін., про що свідчить відповідний акт огляду транспортного засобу.

Згідно Висновку №6433 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 листопада 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 5337, 58 грн.

Крім того, позивач зазначила, що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 2000 грн., яку також просить стягнути на її користь з КП «Одесміськелектротранс».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Одесміскелектотранс» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 5337, 58 гривень.

Стягнуто з КП «Одесміскеелектотранс» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи у сумі 1105, 92 грн. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку КП «Одесміськелектротранс».

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 23.10.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу та тролейбуса ЗІУ-9, д/н 844, який належить КП «Одесміськелектротранс» та автомобілями НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5О та «TOYOTA AURIS» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

В результаті вищезазначеного ДТП автомобіль НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень у вигляді деформації ЛКЛ та ін., про що свідчить відповідний акт огляду транспортного засобу.

Згідно Висновку №6433 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 листопада 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 5337, 58 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року, водій ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого с.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків.

Відповідальність КП «Одесміськелектотранс» за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю, працездатності, майну третіх осіб застрахована відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту між КП «Одесміськелектотранс» та ПРАТ «СК Арсенал страхування» №38/15-ДЦВ/О/1/ У-У/2015/177 від 13 березня 2015 року, про що відповідно вказано у предметі договору та додатку №2 з переліком трамваїв та тролейбусів, підлягаючи страхуванню, а саме пасажирських тролейбусів ЗиУ-9, №844.

Згідно із п. 6.1. додаткової угоди №1 від 13 березня 2015 року до договору, ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб складає 100000 грн (сто тисяч гривень).

Відповідно до п. 17.4.3. договору, при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити виплати страхового відшкодування у передбачений договором строк, з урахуванням умов, передбачених п.21.13 цього договору. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені, розмір якої зазначений у п.24.1. договору.

У п. 6, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоровю у звязку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завданням шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Враховуючи, що відповідачем не доведено факт належного письмового повідомлення відповідачем страховика ПрАТ «СК Арсенал страхування» про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 23.10.2015 року близько 10 год. 05 хв., за участю його працівника ОСОБА_4В, який на той час виконував свої трудові обовязки, тобто не виконано вимоги п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Не надано представником апелянта доказів щодо належного письмового повідомлення відповідачем страховика ПрАТ «СК Арсенал страхування» про дорожньо-транспортну пригоду і в суді апеляційної інстанції (а.с.123).Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з розясненнями викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_7