Справа №577/5415/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/878/17 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Конотопської міської ради Сумської області, треті особи: Комунальне підприємство «Конотопське МБТІ», Конотопська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції.

При цьому зазначає, що факт добросовісного, відкритого, безперервного володіння та користування чужим майном був підтверджений свідками, також додатково заявлялося клопотання про долучення доказів, але воно було відхилено судом.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 червня 1996 року, виданого Конотопським відділком Південно-Західної залізниці, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8, 32).

З відмітки у паспорті позивача вбачається, що з 27 лютого 1998 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4, 9-10).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала жодного доказу добросовісного, відкритого, безперервного володіння нею спірною квартирою протягом десяти років.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст. 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, за рішенням суду набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. п. 9, 11, 13 - 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, зокрема, що спірна квартира належала на праві власності тітці її чоловіка і, у якій вони з чоловіком та дітьми проживали без реєстрації з 1998 року, на думку колегії суддів, не можна вважати добросовісним заволодінням чужим майном, відкритим та безперервним володінням цією нерухомістю у розумінні ч. 1 ст. 344 ЦК України.

З наданих доказів не вбачається, що ОСОБА_3 зверталася до відповідних органів та служб для переоформлення рахунків чи квартири на своє ім'я, а з 1990 року зареєстрована за іншою адресою. При цьому, ОСОБА_3 достовірно знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності на вказане нерухоме майно.

Крім того, позивач не надала суду доказів, які б підтверджували її родинні відносини із ОСОБА_5, якій за життя на праві власності належала спірна квартира.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову із заявлених підстав, оскільки позивач не довела, що добросовісно заволоділа спірною квартирою і продовжувала відкрито, безперервно нею володіти протягом десяти років.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -