Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») його правонаступником - ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 19418466.

Заяву обґрунтовувало тим, що постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Сдобнякова Д.В. відкрито виконавче провадження № 19418466, на підставі виконавчого листа № 2-4619/09, виданого Печерським районним судом м. Києва у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 квітня 2007 року № 49.4/32/07-Іn.

Зазначало, що 27 вересня 2013 року між ним та ПАТ «Кредитпромбанк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір купівлі-продажу вимог, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором від 17 квітня 2007 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_4 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на вказане, ПАТ «Дельта Банк» просило заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № 19418466 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2010 року, виданого згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2009 року в справі № 2-4619/09, а саме: стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на стягувача товаристо з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дельта Банк».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходили суди постановляючи оскаржувані ухвали.

Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Крім того, судами попередніх інстанцій правильно зазначено й те, що не надання доказів повідомлення боржника про перехід до нового кредитора прав у зобов'язанні відповідно до вимог ч. 2 ст. 517 ЦК України не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович